I o ACTA HORTl BERGIANI. BAND 4. N:0 4. 



mycket långa; tänder med relativt lång utkant, typiskt mycket smala, långa, 

 m. el. m. långuddiga, öfvervägande starkt samböjda (is. närmast bladspetsarna); 

 blad med m. el. m. bred bas, vidgad toppdel, tvärt sammandragen till udd; 

 bladfärg mer mörk, ren och glänsande än hos de följ.: fodersmåblad m. el. m. 

 bredt lansettlika; toppnypon med tydligt — täml. långt skaft. 



* silvescens: taggar (bild 48, 53) med hög, lång bas, grof mellandel, 

 kort spets, rak, neråt — rätt utåt riktad eller krokböjd, de större m. el. m. 

 starkt nerlutande (åtm. bas och mellandel); tänder (liksom hos de följ.) med ej 

 märkligt lång utkant, i allmänhet något gröfre än hos föreg., mer kortuddiga, 

 mindre samböjda (bild 49); blad typiskt smala och smalbasiga, toppdel lång- 

 sammare smalnande till m. el. m. tydlig udd; blad- och blomfärg m. el. m. 

 blek; fodersmåblad smalt lansettlika — jämnbreda; toppnypon oskaftadt — 

 kortskaftadt. 



* tenuata: taggar (bild 56) normalt mer spensliga, rätt utstående, de 

 större vanligen (ej den afbildade) med m. el m. starkt klolikt nerböjd spets; 

 tänder (se bild 57) med mer bred bas än hos de föreg., ej så långspetsadt 

 utdragna, öfvervägande raka; blad typiskt smala och smalbasiga, toppdel jämnt, 

 rätsidigt smalnande, utan eller med föga utbildad udd; bladfärg ljust och lifligt 

 grön, krona, nypon och kvistar typiskt med högröd färg; foder småblad m. el. 

 m. bredt lansettlika; toppnypon med väl utbildadt skaft (bild 58). 



* crassifolia: taggar (bild 59, 61) lågbasiga, spensliga, nerlutande (äfven 

 de svagaste); tänder typiskt korta, grofva, något utåtriktade, ofta med grof, 

 bakåtriktad bitand; blad (bild 60, 62) korta, breda; bladfärg ofta starkt grå- 

 aktig; krona och grenar ofta röda; fodersmäblad (bild 62 s), särskildt det 

 typiskt trubbiga uddbladet, ganska breda (sällan så smala som bild 60 s). 



Ser. B, Motsvarande * venosa: blad utan A-seriens egendomliga gråa glans, 

 för öfrigt varierande från rent, något glänsande grön — (hos de starkare ludna) 

 matt gröngrå eller något askgrå färgton, mer tjocka och mjuka, plana med 

 slät yta; tänder med lång utkant, öfvervägande enkla [pra- och /^r-former säll- 

 synta); äfven blomskottens bladskaft normalt rika på taggar eller dem ersättande 

 glandier (hos A-serien endast då blomskotten äro mycket frodiga eller ha svagt 

 håriga bladskaft). 



[* trichella: taggar rätt länga, utstående, de starkare med kloböjd spets; 

 blad af egendomlig färgton: ofvan något blygrå, under blekgröna, (utom medel- 

 nerven under) föga håriga, af oval typ; tänder raka, jämna, spetsiga; foder- 

 småblad m. el. m. bredt lansettlika, starkt flikiga.] 



[* obtusata: taggar af medellängd, de mindre raka, utstående, de större 

 något nerlutande och kloböjda; blad något glänsande mörkgröna, föga håriga, 

 af elliptisk — aflång typ (från m. el. m. tvär bas länge behållande samma bredd, 

 mot spetsen hastigt sammandragna); tandning relativt djup, gles, tänder raka, 

 spetsiga; fodersmåblad typiskt mycket breda, m. el. m. trubbade, föga flikiga.] 



* Matssonii: taggar af spenslig, långsträckt typ (bild 63, 65), de svagaste 

 n. borstlika, rakt utstående, de starkare med m. el. m. krokböjd spets; blad af 

 m. el. m. ljus färgton, typiskt ganska tätt håriga (de öfversta vanl. filtludna) 



