14 



ACTA HORTI BERGIANI. BAND 4. NIO 4. 



långskaftade. Denna skottvariation, som knappt kan skiljas från var. Wahlen- 

 bergii och äfven visar starkt närmande till vv. dilatans, contracta och Upsalien- 

 sis, visar således den nära samhörigheten af samtliga former af Afzeliana samt 

 har öfverhufvud intresse som bevis för, i hur hög grad näringsförhållandena äro 

 bestämmande äfven för karaktärer, som man måste anse systematiskt viktiga. 



Var. 3. dilatans At. : utpräglade B-former af m. el. m. bredbladig 

 typ (/«//-former; bild lo visar en sådan fullt utbildad), bas m. el. m. smal, 

 toppdel kort, vidgad med smal, tydligt afsatt udd; bladskaftglr. saknas 

 nästan alldeles ; fodersmåblad långa, jämnbreda; taggar med längre bas 

 och kraftigare mellandel än hos föreg. och följ. vv. Högväxta buskar utan 

 märkligare tendens till röd anlöpning. — Torde kunna anses som *Af- 

 zeliana's hufvudtyp, allmän särskildt i sydligare Sverige. Som dess bred- 

 bladiga utvecklingsform betraktar jag var. detruncata Neum. fl. (jag har 

 endast sett orig.-ex. af stiå-fn.). 



Bild 5. 



Subv. a. subdilatans, n:o 32 (hög, snårbildande buske vid väst- 

 kullens sydöstra ände): tämligen svagt utvecklad siiå-f. (gir. ej på alla 

 foder och ej rikliga, se bild 6 s); bladbas smalare än hos följ. subvv., 

 alltid något nedlöpande på skaftet. Afviker från var:s typ genom 

 djupare tandning och mycket egendomliga taggar; bådadera skulle 

 lättast förklaras genom antagande, att formen är hybrid af ofvan be- 

 skrifna submembranacea och någon septentrionalis-{orm, mellan hvilka 

 den i själfva verket synes vara fullt intermediär. A andra sidan lik- 

 nar den påfallande följande subv. 



Knopparna i blomskottets öfre bladveck utvecklas följande år till 



blomskott (= subv. c; ej som hos lateralis, siibmembranacea och följ. subv. 



redan samma eftersommar till bladskott). 



Taggar (bild 5) genomgående ovanligt korta (= submembranacea) 

 Bild. 6. 



Gl. subdilatans 32. 



