22 



ACTA HORTI BERGIANI. BAND 4. N:0 4. 



invid 24 i soligt läge, medelstor buske); alla, trots olikheter i växtplats, 

 fullkomligt öfverensstämmande, utom i fodrets persistens, och säkert till- 

 hörande samma elementarart; äfven funnen vid Svartsjö och i Roslagen: 

 utmärkt genom mycket blek kronfärg ^ (T. I, 5 ; äfven bladens ljusare än 

 hos öfriga) samt småbladens tendens tUl kilform, trots betydlig bredd. 

 Bild 23. Taggar (bild 23) med mycket lång bas, annars som hos plebeja. 



Bladens kilform, med räta sidor, visar sig tydlig hos mel- 

 lanbladen samt de öfre bladens sidoparblad (särskildt de nedre); 

 hos öfriga, äfven bladskottbladen, visar sig en rest häraf genom 

 skifvans nedlöpning på skaftet (se bild 24). Nederblad med 

 tvär topp, triangulära, öfvergångsblad rundtoppade, mellanblad 

 bredt ovala, kort spetsade utan udd, öfverblad med m. el. m. 

 lång, uddig tillspetsning; bladskottblad (g, h) mycket kort ägg- 

 runda med kort udd. 



Dubbeltänder förhärska nerifrån t. o. m. mellanbladen (svaga 

 skott kunna dock ha nästan enkelsågade blad; jfr. de båda b); 

 ej få 3-uddiga; bitand (det följ. om tandningen gäller samtliga 

 scptcntrio72alis-K.) liten, till form och riktning som hufvudtanden. Nedre bladens 

 tänder trubbiga, breda, mellan- och öfverbladens spetsiga utan udd. Rundtoppade 

 blad få mer samböjda tänder (se b, g), spetstoppade raktändta. Magrare skott 

 ha mer lång-, smal- och raktändta blad. 



Foderparblad (s) vanligen färre än vanligt hos scptcntrionalis. Hos ett smal- 

 bladigt skott af 23 har jag sett dem långa och smala (nästan som hos '^ Afzcliand). 

 Nypon korta, tjocka, toppnypon vanl. rundadt päronformigt; foder all- 

 mänt kvar (hos 23 snart afifallande), halft upprätt. 



Bild 24. 



Gl. cuneatula 23: b, s; 12: g, h. 



^ Af 20 har jag ej sett kronblad. 



