38 



ACTA HORTl BERGIANI. BAND 4. N:0 4. 



Härighet öfverhufvud gles och mycket ojämnt fördelad: en del blad nästan 

 glatta utom undersidans nerver, under det en del kraftigare skott, t. o. m. blomskott, 

 ha jämnt utbredd och rätt tät hårighet. Bladfärg egendomligt blek. 



Bild 54. 



\'irt'. silvesccns Ji H. 



Neder- och öfvergångsblad se a, b (a', b' en mer ovanlig, korttoppig och 

 bredbladig typ); mellanblad (c) med starkt utbildad, rundsidig toppdel och lång 

 udd, snarast m. el. m. bredt ovala, dock med största bredden något ofvan midten 

 (den bredbladiga typen bredt omv. äggrund); öfverblad af samma grundform, 

 men allt smalare; bladskottblad vid full utbildning (g) äggrundt hjärtlika, små- 

 ningom öfvergående i bred, lång, smalspetsad udd. Tandning i allmänhet rätt 

 djup, tänder öfvervägande raka, spetsen mer sällan på blomskottblad något 

 inåt-, på bladskottblad något utåtböjd. Dubbeltänder talrika på neder- och 

 öfvergångsblad, på de öfre allt sällsyntare; bitand kort, m. el. m. tilltryckt. 

 Glandeluddar på nedre bladen mest på den kilformiga basen och mest på 

 smalbladiga och smaltändta skott. 



Fodret och dess småblad långt utdragna, se nyponbilden. Kronfärg blek 

 (T. I, 13, a nyutslaget, b längre utveckladt), form slutligen nästan = 14. Nypon 

 ovanligt långa och smala, foder allmänt kvar, starkt uppåtriktadt; toppnypon 

 (se bilden) nedlöpande på det mycket korta skaftet, som ofta fullständigt indrages 

 i nyponet, smalt päronf. ovalt, äfven uppåt smalnande; sidonypon m. el. m. 

 smalt äggformiga. 



Bland talrika skottvariationer har jag funnit en särskildt anmärkningsvärd, 

 tydligen ganska kraftig: blad jämnt håriga, bladskaft tätt ludna utan taggar 

 eller glandier, tänder korta och breda, äfven bladen kortare och bredare; kvistar 

 rodnande. 



