46 



ACTA HORT! BERGIANI. BAND 4. N:0 4. 



Yirf. \aöt 25. 



Bild 65. Taggar (bild 65) mycket rikligare och kraftigare än hos föreg., 



både på blom- och bladskott, särdeles deras nedre delar; kraftiga 

 taggar starkt krokböjda, med mycket smal, ganska lång basyta; 

 bland dessa spensliga, m. el. m. nålformiga. 



Blad på olika skott än med mer utdragen topp och åtmin- 

 stone någon uddbildning (bild 64, det öfre c), än som hos ß (a, 

 d, h). Stora neder- och mellanblad ha ofta mycket breda, trubb- 

 rundade tänder med utåt — bakåtriktad bitand. Någon gång 3-uddiga 

 tänder. 



e, n:r 46 (dalen nära stranden, skuggigt läge; ung buske): 

 starkt utpräglad /c?//- form, blad ännu bredare än hos föreg., de 

 öfre med väl utbildad udd, tänder bredare, trubbigare; på de 

 nedre förhärska dubbeltänder. Kronblad mycket breda och af 

 hög färg. 

 Var. 2 canula Ax. : blad rätt tjocka, af blek grundfärg och gråaktigt 

 småludna, de öfre med utdragen, smal, m. el. m. tydligt afsatt udd; tand- 

 ning grund, tänder smalnande till m. el. m. åtstruken udd; taggar relativt 

 kraftiga, m. el. m. klolikt nerböjda (bild 66 en kraftigare, 6^ en svagare 

 typ). Hithörande fif. rätt allmänna i Stockholmstrakten. 



Subvar. a. Wittrockii Ax,, n:r 7 — 10, 12 (efter nordkullens östsida allt 

 från toppen), 37 (dalen öfverst), 39 — 44 (västkuUens nordsida med sluttning 

 mot dalen); trädgårdens allmännaste form, utbredningsområdet i form af 

 ett band slingrande sig från nordkullens topp till västkuUens strandslutt- 

 ning; ej träffad utom trädgården: utpräglad suå-^ och angusti-iorm, fullt 

 monotypisk, utan märklig skillnad mellan solformerna 7 — 10 i blåsigt och 

 sterilt läge och 39—42 i stark skugga på fuktig växtplats. Alltid ut- 

 märkt genom blekt grågrön bladfärg, smala, ojämnsågade mellan- och 

 öfverblad (nederblad däremot relativt breda och bredbasiga), rätsidigt 

 spetsade, tänder öfvervägande raka och rakkantade, nypon smala; ehuru 

 sålunda distinkt utpräglad likväl på det närmaste sammanhängande med 

 öfriga canula-'^. (särskildt \6 och 18). 



Taggar (bild 66, 6j') rikliga på bladskottens nedre 

 delar, på kraftiga skott (bild 66) stora, nerlutande, nästan 

 rakryggiga, med bred, ganska hög bas, aflångt lansettlik 

 basyta, starkt nerkrökt spets (bild 6'] visar en mindre 

 vanlig, kortkrökt typ, påminnande om Bergianas); pä 

 öfre delarna liksom på blomskotten svaga, låg- och kort- 

 basiga, m. el. m. raka, sparsamma — O. Bladskafttaggar 

 nästan endast på bladskott, spensliga, något krökta, blan- 

 dade med glandelborst. Violettröd anlöpning hos solformer 

 vanlig på kvistar, bladsidor och foder. 



blad) fullt dubbelsågade, 3-uddiga tänder nästan förhärska. Taggar på blomskotten under bladens 

 fästpunkter hopade, äfven bladskaften mer taggiga. Fodrets uddblad (men ej sidoblad) mycket 

 breda, m. el. m. hypertroliska. Trots de stora olikheterna anser jag af åtskilliga skäl sannolikast, 

 att formen är en skottvariation af n:r 25. Härför tala bland annat tydliga analogier med för- 

 hållanden hos trichelloides n:r 2 72) Icetula ß och subcamda (se sid. 41, 44 och 48). 



1 Enstaka foder utan gir träffas dock af denna, liksom af n. alla trädgårdens swÄ-former. 



Bild 66. 



Bild 67. 



Virf Wittr. 9 



Virf. 8. 



