52 



ACTA HORTI BERGIANI. BAND 4. N:0 4. 



2. Var. lepidina Matss., lepida Neum. fl. (förd till afd. C, emedan endast 

 en sällsyntare tersi-ioxm var bekant): blad smala, utdragna i mycket långa, nästan 

 rätsidiga spetsar, bas smalnande, längst ner vid skaftet en smula aftvärad (ung. 

 som på bild 8o, öfre e, men smalare); färg något askgrå, äfven kronfärg matt, 

 blek. Äfvenledes vid spridning, i Mälartrakten dock sparsam (ej sedd vid Stock- 

 holm); vid Mölnbo den härskande var.; Värml., Ög., Sm. 



3. Var. Hartmani Matss. (/ pubescens Hn. fl. 3 uppl., ^^x. pub. Neum. fl.; 

 var. agrestis Neum. fl. f. med smalare blad och bladbas): blad af rundadt omv. 

 äggrund typ, kort spetsade med udd, tänder hvassuddigare än hos öfriga, sam- 

 böjda; bladfärg bjärt grön med dragning åt ärggrönt. — Från Helsingland ner 

 till Uppsala och yttre skärgården, som det synes ymnig; Ög., Sin. 



4. Hufvudvar. [R. agrestis Sw. enl. orig. ex. i Bot. Riksmuseum): mest 

 lik lepidina genom bladens tendens till smalbasighet, matt krön- och bladfärg (dock 

 utan dennas askgrå ton, i stället ganska rent grön), men skild genom saknad 

 af de långa bladspetsarna samt genom bredare och mindre ludna blad. I sin 

 tur ganska formrik, troligen fördelande sig i ett antal subvarr. Mälarformerna 

 synas kunna delas i 2, båda här i trädgården förekommande: 



a. Hufvudformen, med ända ner till öfvergångsbladet spetsade och trubb- 

 uddiga, djupt sågade, fasta blad af mer höggrön färg, samt typiskt oskaftade 

 toppnypon; 



b. subvar. vanescens Matss., med nedre blad trubbrundade, grund tand- 

 ning men tänder mer uddigt utdragna, mjuka blad af blekgrön färg, ganska 



Bild 76. Bild 77. Bild 78. långt skaftade toppnypon \ När- 



t« mar sig tydligt ^Matssonii. Sub- 



formen förhärskande (här ensam 

 förekommande). 



Hufvudvarietetens hufvudform, 

 n:r 31, 33, 34, 35 (samthga i dalens 

 öfversta del och planen därofvan), 



23, 27 (nordkullens brant mot dalen), 



24, 1 1 (nordkullens högsta del ofvan- 

 för de föreg. ; i motsats mot hittills 

 uppräknade små, unga och svaga 

 buskar), 62, 63 (Gustafsborg, två 

 mindre buskar, närstående). — Sy- 

 nes här rent monotypisk. 



/*~*N Taggar (bild "jG af kraftig sol- 

 form; bild jy af kraftig skugg- 

 form; bild 78 af svag, mager 

 Virf, 62. form) talrika af kortkrökt typ, 

 med mycket breda baser, basyta bredt lansettlik — äggrund, 

 mellandel i allmänhet rätt grof, hos skuggformer spens- 

 Virf. Bergiana 34. ligare, spets lång och stark, kloböjd; endast de svagaste 



^ Jag har ej varit i tillfälle att pröfva, om denna karakteristik, som uppgjorts närmast 

 med begagnande af här växande, till alla delar gäller för ff. frän andra trakter. 



