S. ALMQÜIST. BERGIANSKA TRÄDGÅRDENS SPONTANA ROSA-FORMER. 6/ 



särskildt subvircns, sid. 31, och Bergiana^ sid. 52). I det hela är denna 

 inverkan hos rosae rätt Hten och träffar hufvudsakhgen taggarnas groflek, bladens 

 och kronans storlek, tändernas längd och böjning, nyponfodrets riktning och 

 persistens. 



Samma konstans äfven i mycket obetydliga differenser, hvilka man a 

 priori skulle vara böjd att betrakta som verkan af olika närings- eller belysnings- 

 förhållanden, har jag funnit vid undersökning af öfriga ö-förekomster, både här 

 och vid Mölnbo. Matsson har gjort samma erfarenhet öfverallt, där han studerat 

 rosavegetationen. Rosa' likna häri AlcJiemilla. Att orsaken är densamma, näm- 

 ligen apogami, fn. el. m. utbildad, har redan länge varit en min förmodan — 

 äfven på grund af hybriders stora sällsynthet — och Doc. Rosenberg har genom 

 cytologisk undersökning kunnat uppvisa, att apogami äfven hos rosae är ett 

 faktum. 



I märklig motsats mot denna karaktärernas konstans vid frösådd står den Skott- 

 starka skottvariation, som hos många af trädgårdens former kunnat konstateras, 

 såsom i den systematiska framställningen närmare utförts. Det bör särskildt 

 uppmärksammas, att olika år visa sig stora olikheter, och att därför först en nog- 

 grann undersökning under en följd af år kan ge en säker uppfattning af en 

 individs förmåga af skottvariation. 



Sammanställes denna individens stora variationsförmåga med de märkligt 

 ringa differenser, som visa sig mellan genom frön från samma individ uppkomna 

 nya, så kan vinnas en för elementarart-forskningen hos rosai viktig princip: 

 hvad som är fullt konstant för individct (funnet genom undersökning af ett till- 

 räckligt antal väl valda skott under en följd af år), kan anses konstant äfveji 

 för dill clcmentarart det tillJior. 



Med hjälp af denna princip låter sig i flertalet fall äfven en enstaka buske 

 säkert bestämma till elementarart och dess karakteristik fastställas, hvarför detta 

 i allmänhet i den systematiska framställningen kunnat göras. Att i några fall 

 afgörandet måst lämnas därhän, beror därpå att otillräckligt material var insam- 

 ladt, t. ex. af i>irf. 38, på hvars olikheter från 30 jag för sent blifvit uppmärksam. 



Under mina rosastudier vid Mölnbo gjorde iag snart den iakttagelsen, »intation. 



Närsläktade 



att närsläktade former brukade växa i hvarandras närhet, hvilket föreföll särdeles formers all- 



manna saui- 



anmärkningsvärdt, i det fall att de för öfrigt voro sällsynta eller alls icke före- förekomst. 

 kommo i hela trakten. Ett exempel är ofvan anfördt: Inrtellipes och perhirtellipes. 

 Mellan dessa var afståndet tämligen betydligt; vanligare var, att de båda släk- 

 tingarna växte tillsammans, bildande en gemensam ö, inskränkt till ett buskpar 

 i det vanliga fallet, att ingendera haft spridningsförmåga. Så fann jag på två 

 ställen den i denna trakt liksom öfverallt ganska sparsamma Pirf. '^^obtusata sam- 

 växande med sin ännu sparsammare sub-ioxva; i en isolerad ö-förekomst 2l{ virf. 

 Moclnboensis, efter allt utseende syskonbuskar, växte ett individ af den mycket 

 sällsynta /r^-formen, till ungefärlig ålder, storlek o. s. v. alldeles lik de öfriga. 

 Det var i allmänhet grundform och sub-, per-, pra:- eller super-form, som så 



