S. ALMQUIST. BERGIANSKA TRÄDGÅRDENS SPONTANA ROSA-FORMER. 69 



har det ena gifvit upphof till ett individ, likt moderbusken, det andra har muterat 

 till en ny form, ganska olik de förut bekanta /'//crassata-formerna. ^. 



Samväxandet af v?r. ''^venosa och subvcnosa erbjuder synpunkter för frågans 

 närmare belysning. Båda formerna hafva i Stockholmstrakten en mycket gles 

 spridning, utan att man kan anse dem för sällsynta; vcnosa växer i ett enstaka 

 bestånd i Freskati hage nära sjökanten, en knapp km. från dess förekomst i 

 trädgården, siibvenosa har jag ej sett i den norra Stockholmstrakten. I träd- 

 gården finnes af vcnosa endast ett bestånd längst nere i dalen, tämligen stort, 

 innehållande ett mindretal mycket höga, efter utseendet mycket gamla buskar, 

 och med dem ett antal yngre, däribland ett antal ännu ej blommande. Straxt 

 invid vidtager ett bestånd af medelstora suhvcnosa-h\\'?k2iX , med en ung utpost 

 {2) något längre uppåt dalen (en isolerad, efter utseende syskonbuske, växer på 

 nordkullens terrass ung. 50 m. från beståndet). Här bildas således ett samman- 

 hängande, isoleradt ö-område, på betydligt afstånd från närmaste förekomst, af 

 två skilda fast närsläktade former; och någon rimlig förklaring på detta deras 

 egendomliga samväxande synes svårligen kunna gifvas, annat än den sid. 65 

 gifna pri7icipcn om uppkomsten af isolerade ö-områdcn genom frösådd fi'än ett 

 buskindivid. I detta fall skulle således under den år från år fortgående sprid- 

 ningen genom frösådd vid något tillfälle genom mutation en ny form upp- 

 kommit, med förmåga af vidare spridning; ofvan skildrade förhållanden göra tro- 

 ligt, att 1'enosa är den ursprungliga, subvenosa den muterade. Två omständig- 

 heter synas här särskildt vara att beakta: i) att den muterade formens skilje- 

 karaktärer (se sid. 30) äro så betydande, att de godt räcka för grundandet af 

 en specialart, efter fordringarna inom andra släkten; 2) att de båda formerna 

 ej växa blandade, utan i skilda områden bredvid hvarandra, ett förhållande som 

 jag funnit så godt som alltid äga rum vid formers samväxande. 



Ett liknande ö-område bilda fcr;////^-formerna a, ri', f, c (således alla utom ^^R^t^t'ou ai 



^ ^ * Matssonii. 



den ofvanpå berget vid Gustafsborg växande ;), samtliga mycket närstående 

 och af iögonenfallande syskontycke, alla buskarna mycket unga, utom n:r 16; 

 och att just denna sistnämnda är moderbuske för de öfriga, har i själfva verket 

 all sannolikhet för sig. Mutationen skulle i detta fall, då de uppkomna formerna 

 äro nästan lika många som buskindividen, åstadkommit en, som man sagt, 

 »explosionsartad» formsöndersprängning. Tätt intill denna ö sluter sig norra 

 slingan af Wittrockii-ovax^åQ\., och detta samväxande synes mig knappast kunna 

 vara en blott tillfällighet, då denna form äfven är mycket närsläktad och har 

 utprägladt syskontycke särskildt med e samt vidare synes för trädgården egen- 

 domlig, då jag aldrig lyckats påträffa den bland de massor af «vw/z/^-former, jag 

 undersökt vid Stockholm och Djursholm; jag anser den därför som en här 

 muterad camc/a, och intet hinder synes vara att anse ofvannämnda n:r 16 som 

 äfven denna forms moderbuske. 



Fzrmu/a-formerna vid Gustafsborg förhålla sig påfallande likartadt med 

 föreg., endast att både buskar och former äro färre. Liksom i föreg. fall gäller 

 äfven här mutationen växling mellan a^igusti- och latiAoxxw (jfr sid. 11, 14) och 



' Olikheterna visade sig först blomningsåret. Aret förut var det mig omöjligt att upptäcka 

 skillnad mellan denna och unga ex., uppväxta tätt invid n:r 48. 



