lO ACTA HORTl BERGIANI. BAND 4. N;0 5. 



dem, Caspary uppgifver för V. regia^ faller i främsta rummet det större antalet 

 yttre staminodier i ögonen. Förutsatt att dessa bildningar i verkligheten sitta 

 ordnade i kransar med ungefär 16 i hvarje krans, förhåller det sig enligt Plan- 

 chon's och Caspary's undersökningar, hvilkas riktighet jag (dock endast genom 

 undersökning af en fullt utbildad blomma) kunnat konstatera, hos V. regia 

 så, att endast en krans fullständigt och ofta dessutom en krans delvis ut- 

 bildats till staminodier; det högsta antal, Caspary uppgifver, är 26. Hos V. 

 Cruziana äro två kransar fullständigt och dessutom flera eller färre blad af en 

 tredje krans utbildade som staminodier. Afven de inre staminodierna äro oftast 

 talrikare hos denna art ^) och vanligen tillstädes i ett antal nära dubbelt så stort 

 som fruktbladens. De äro sammanvuxna med hvarandra ungefär till halfva sin 

 längd, men däremot utom i sin nedre del fria från fruktbladsbihangen. Frukt- 

 bladen äro såväl pä de af mig vid Corumbä insamlade exemplaren som på de 

 ANisiTs'ska och BRiDGEs'ska samt de i Bergianska trädgården odlade färre än 

 hos V. regia, där de enligt Caspary äro '^^ — 39. 



Ståndarna äro i det närmaste lika långa, 4 — 4.8 cm. i längd, de yttre 

 ända till 8 mm., de inre blott omkring 5 mm. breda. De yttre, hvilka stå på 

 gränsen till staminodier, hafva svagt utvecklade knapprum; hos de mellersta 

 utgör strängen ungefär hälften, hos de innersta endast ungefär tredjedelen af 

 hela ståndarens längd. Ståndarbihanget — den del af knappbandet, som skjuter 

 ut öfver knapphalfvorna — är kortast på de yttre ståndarna, 4 mm., längst på 

 de inre, nära 8 mm. — Det i centrum af märket fästa bihanget, hvilket med 

 all sannolikhet är att uppfatta som en förlängning af blomaxeln, är koniskt och 

 och trubbigt. Hos V. regia skall det enligt Caspary's framställning vara 

 omvändt päronformigt, men i den blomma jag undersökt och i de blommor, 

 som finnas afbildade i Knoch's Untersuchungen über die Morphologie, Biologie 

 und Physiologie der Blüte von Victoria regia, har det i det närmaste samma 

 form som hos V. Crtisiana. Det synes sålunda kunna växla till formen hos 

 samma art och icke vara användbart för arternas särskiljande. 



Af desto större värde i detta hänseende äro fröna, något som också 

 framhålles af Caspary, ehuru det jämförelsematerial, som stod till hans förfogande, 

 var mycket ringa. Hos V. regia äro fröna bredt ellipsoidiska, 7 — 8 mm. länga, 

 5^5 — 6 mm. tjocka, med knappt märkbart framträdande raphe; operculum är 

 ovalt eller nästan rundt. Hos V. Cnisiana (tafl. II, fig. 7) äro de nästan klot- 

 formiga, 8 — 9 mm. (de af mig från Corumbä hemförda ända till 10 mm.) i dia- 

 meter, med mycket skarpt framträdande raphe, som bildar en på sin rygg af- 

 rundad ås från chalaza fram till nafveln eller fröärret; operculum är bredt ägg- 

 rundt med den smalare ändan uppemot raphe. I detta afseende afviker den 

 HENKEL'ska formen icke märkbart från den från Corumbä. Färgen växlar hos 

 båda arterna från tämligen mörk lerfärg till svartbrunt eller nästan svart. Den 

 olikhet, Caspary trott sig finna i fråga om nafvelns och mikropylens läge på 

 operculum, torde vara rent individuell; i regeln ligger nafveln närmare kanten, 

 mot raphe, mikropylen nära centrum af operculum. 



'jKnoch har dock i en blomma af V. regia funnit 4cS inre staminodier, men denna hade 

 också 40 fruktblad. 



