I. Inledning. 



Såsom välbekant är, var L'ninaa borealis den bland floras alster, som 

 Linné framför alla andra ägnade sin kärlek och sin beundran. Det ödmjukt be- 

 hagliga, ej det skrytsamt pråliga, var för honom det tilltalande. Med Liuiuea 

 kände han sig liksom andligen befryndad. I yngre dagar såg han i henne rent 

 af sin egen motbild inom växtvärlden. Uti »Critica Botanica» gör han följande, 

 om en något melankolisk stämning vittnande uttalande: ^■>Lhinceajn di.xit Cel. 

 Gronovius plantam Lapponicam, depressam, vilem, neglectam, brevi tempore 

 florentem, a consimili suo Linnseo.» ^ 



Kärleken till Linncea följde honom genom hela lifvet. I sitt adliga vapen 

 tillförsäkrade han Linncea en hedersplats. " På så godt som alla de rätt talrika 

 originalporträtten lät han Linncea blifva sin följeslagarinna. 



Det gamla ordspråket »kärt barn har många namn» besannas äfven här. 

 Linncea benämndes af Linni': vid olika tidpunkter på ej mindre än nio olika 

 sätt. Uti »Catalogus plantarum rariorum Scanise item Catalogus plantarum 

 rariorum Smolandiae conscriptus a Carolo Linn.eo, Smolando, Botanophilo. — 

 Upsal: d. 8 Decembr. 1728» ^ anföres den, utan någon beskrifning, under den 

 dittills vanligaste, af Johannes Bauhinus gifna benämningen Cavipanula serpilU- 

 folia. Den följande året — d. 5 Maj 1729 — daterade uppsatsen : »Spolia Bota- 

 nica sive Plantae Rariores per Smolandiam, Scaniam et Roslagiam observata^ et 

 enumeratai a Carolo Linn.eo Smoland. Med: Bot: et Zool: Cult.» * vittnar om, 

 att Linné redan då kommit till insikt af, att den ej var någon äkta Campanula, 

 utan att den borde uppställas såsom typ för ett eget släkte. Det namn, som 



* Caroli Linn.ci Critica Botanica; seu Fundamenta Dotanicoruni pars I\'. Luyduni 

 Batavorum 1737. Pag. 80 — 81. 



- Uti Linnés eget förslag till sköldemärke heter det: "Min lilla Liiunra i hielmcn, men i 

 skölden 3 fält: swart, grönt, rödt, de tre naturens riken, och derpä ett i tu hugget eller halft ägg 

 att beteckna naturen, som continucras och perpetueras in ovo" ; enl. Th. M. Fries. Linné. Lefnads- 

 tcckning. Senare delen, sid. 35!. Stockholm 1903, 



■' Tryckt i "Carl von Linnés ungdomsskrifter samlade af Ewald Ährling och efter hans 

 död med statsunderstöd utgifna af K. Vetenskaps-Akademien". l:sta Serien. l:sta häftet. Sid. 42. 

 Stockholm 1888. 



' L. c. Sid, 60, 



