v. B. WITTROCK. UNN.EA BOREALIS. 7 



I sitt sä vidtomfattande kunskapsintresses tjänst lät Linné under sina 

 svenska forskningsresor sig angeläget vara att äfven lära känna växternas namn 

 på folkspråket i landets olika delar. Så meddelar han i »Flora Suecica» Ed. II, 

 1755, följande landsmålsnamn: från Österbotten Bemvärksgräs, Ångermanland 

 ]V'nidgräs, Jämtland Klågväs, Medelpad Hwita kläcker^ Uppland Tomvärksgräs 

 samt Dalsland Jordkroner ^. 



Uti samma upplaga af »Flora Suecica» finner man också Linnés utan 

 jämförelse bästa och mest fullständiga beskrifning på Linncea borealis, en be- 

 skrifning som i mångt och mycket stod långt framom sin tid; så långt att den 

 väl knappast, med hänsyn till vetenskapligt värde, nåddes af någon förr än 90 

 år senare af den i A. Bertoloni's »Flora Italica» Vol. VI lämnade. 



För omkring trettio år sedan ägnade jag delar af ett par somrar åt 

 studiet af Linncea. Resultaten af dessa undersökningar äro nedlagda dels uti 

 ett föredrag vid Naturvetenskapliga Studentsällskapets i Uppsala sammankomst 

 till högtidlighållande af hundraårsdagen af Linnés död, tryckt under titeln 

 »Några drag ur Linneas lefnadshistoria» i publikationen »Festen till Carl von 

 Linnés minne i Upsala den lo Januari 1878»; dels uti en afhandling med titeln 

 »Om Linnaa borealh L. En jämnförande biologisk, morfologisk och anatomisk 

 undersökning» med 33 textbilder, införd i tidskriften »Botaniska Notiser för åren 

 1878 och 1879 utgifna af C. F. O. Nordstedt.» Undersökningarne, som ut- 

 fördes i mellersta Värmland, västra Närike och mellersta Uppland, voro riktade 

 uteslutande på växtens morfologiska och biologiska förhållanden. Att något 

 nämnvärdt kunde vara att göra på det systematiska området, anade jag då ej. 



Sedan jag för c:a 20 år sedan — helt oväntadt — • fick till uppgift att 

 anlägga och förestå Bergielunds botaniska trädgård, kom mina tankar att ånyo 

 riktas på Linnaa. Jag beslöt att försöka henne som kulturväxt. 



I skuggan af ett par tallar anordnades ett planteringsland, bestående en- 

 bart af barrskogsjord (multnade granbarr). Från trakten af Kaflås i Hömbs 

 socken af Skaraborgs län erhöllos, genom bemedling af trädgårdsmästaren V. 

 Holm, ändamålsenligt upptagna LJnncea-toxivox, som planterades år 1889. Växten 

 visade sig trifvas synnerligen väl. ^ Är 1890 blommade den oafbrutet från d. 

 I juni till d. 20 oktober. Rikaste blomningen ägde rum i senare hälften af 

 juni och första veckan af juli, den i mellersta Sverige normala tiden för hög- 

 sommarblomningen. Flera tjugotal blommor visade sig då samtidigt, så godt 

 som oafbrutet. En nästan lika nk blomning ägde rum i slutet af augusti och 

 början af september, den under ej allt för torra år regelmässigt förekommande 



^ Uti "Svenska \'äxttiamn" häftet 1, 1904 af Aug. Lyttkens anföras efter olika författare 

 ej mindre an 21 andra Z,///;/(r<'-nanin. som väl alla tillhöra folkspråket. Frän min födelsebyud. 

 mellersta Dalsland, erinrar jag mig ett folkligt Z/;/7/(r(7-namn, hvilket, sa vidt jag vet. ej hlifvil 

 nämndt i hithörande litteratur, nämligen Kyypgrä^cblom (blom uttalas hlönnii . 



- .Att växtligheten underst()ddes medelst tjänlig vattning, och detta ej blott under den när- 

 maste tiden efter planteringen utan äfvcn under alla de här i trakten sa ofta förekommande torr- 

 perioderna, behöfver knappt nämnas. 



