v. B. WITTROCK. LINN.^A BOREALIS. ij 



Uti det storståtliga planschverket Flora Danica, Fasc. I, 1761, taflan 3, 

 lämnar G. Ch. Oeder en god, färglagd bild af LinncBa efter norska exemplar. 

 Blomkronans färg är hos denna bild på utsidan svagt rosenröd med någon skiftning 

 i blått, och på insidan, hvad beträffar pipen, längst ned framtill ljusgul, för öfrigt 

 tämligen svagt purpurröd med inströdda korta och fina, hvita längdstrimmor, 

 samt, hvad beträffar brämflikarne, i midtelpartiet ljusröd, längs kanterna hvit. 



Albert von Haller, Linnés samtida, säger om Lhiucra-blomman uti 

 Historia Stirpium indigenarum Helvetiae, I, 1768, sid. 131, »extus albus, 

 intus purpureus». 



Engelsmannen J, E. Smith, den bekante köparen af Linnés herbarium, 

 har uti det stora planschverket English Botany, Vol. VII, 1798, sid. 433, 

 beskrifvit en skotsk Linncca, af h vilken »an accurate ^ coloured drawing» insändts 

 till Linnean Society af professor J. Beattie jun. i Aberdeen. Denna bild, som 

 finnes återgifven på verkets 433:dje plansch, visar en Linncea med blommor af 

 mycket ovanlig färg. Blomkronpipen är rätt starkt gul, väl så starkt på utsidan 

 som på insidan, och brämflikarne äro lifligt rosenröda med smala, hvita kanter, 

 utvändigt så väl som invändigt. 



Ehuru arbetet ej kan räknas till de »ledande», må här nämnas Ch, Schkuhr's 

 Botanisches Handbuch (Neue Ausgabe 1805, 2:ter Theil, tab. 176) af den 

 orsak, att en mycket egendomlig, färglagd bild af Linncra där meddelas. Blom- 

 kronorna äro utvändigt rent hvita, invändigt i pipen helt brungula och å bräm- 

 flikarne kraftigt gulrödstrimmiga '3 — 4 strimmor hos hvarje flik) på hvit botten. Om 

 denna bilds härkomst upplyser texten blott, att den är »von einer andern entlehnt». 



Uti F. T. Pursh's Flora Americanae Septentrionalis, Vol. II, 1816, 

 sid. 415, beskrifves Z/;/;/<:rc?-blomman såsom »white tinged with red». Om växten 

 säges: »This interesting and handsome little plant will ever be the admiration 

 of the botanist, should it be only for the sake of its name.» 



W. J. Hooker säger uti Flora Scotica, I, 1821, sid. 190: »Corolla 

 white with a rose coloured extremity.» 



I A. P. DE Candolle's Prodromus systematis naturalis regni vege- 

 tabilis, tom. IV, 1830, sid. 340, heter det: »Flores ex albo subrosei.» 



J. Hegetschweiler &: O. Heer beskrifva i Flora der Schweiz 1840, 

 sid. 608, blommorna såsom »weissliche mit rothen Adern durchzogene Glöckchen». 



John Torrey & Asa Grav omtala i A Flora of North America, vol. II, 

 i 841, sid. 3, blomkronan såsom »purplish-rose-color or nearly white». 



Såsom förut blifvit nämndt, gifver Antonio Bertoloni i Flora Italica, 

 vol. VI, 1844, sid. 415, en utmärkt beskrifning ?S Linncua. Om blomkronan 

 heter det: »Corolla extus glabra, alba, intus pilosula et venis roseis vel sangui- 

 neis, inferne luteis picta.» 



W. D. J. Koch säger uti Synopsis der deutschen und Schweiz er Flor a, 

 2:te Aufl., 1846, sid. 380: »Blumenkrone weiss, inwendig mit blutrothen Streifen.» 



H. G. Reichenbach's beskrifning tili bilden i Icones I^^lorrt germanicae 

 et helvetic^, vol. 17, 1855, sid. 84, lyder: »flores carnei albidorosei». Då 



^ Huruvida denna bild vcri<iigen är fullt ''accurate", kan dock sättas i fråga. Skäl vore, 

 att eftersöka växten på den lokal, där \V. .1. Hooker (Flora Scotica, I, sid. l'Jt;i) uppgifver, att 

 professor .1. Beattie funnit l.inn;.ua, nämligen vid .Mearns nära .\berdeen. 



3 



