22 ACTA HORTI BERGIANI. BAND. 4. N:0 7. 



väsentligt olika nederbördsmängd under bladens hufvudsakliga utvecklingstid, 

 våren och försommaren. Bilderna 15 och 16 på taflan 6, f. lulensis från Mjölk- 

 uddskogen vid Luleå, gifva en god föreställning om klimatiskt olika års inflytande 

 på blommornas beskaffenhet. Bilden 15 visar en blomma, som är relativt stor, 

 men svagt färgad i afseende på honungstecken och öfverläpp. Denna blomma 

 tillhör det på nederbörd rika, men på solljus fattiga år 1904. Bilden 16 åter 

 visar en blomma från det nederbördsfattiga, men solrika året 1905. Denna är 

 betydligt mindre, men i stället till färgen kraftigare. Dess honungstecken är 

 starkare gult och på öfverläppen visar sig hos det gula en skiftning i rödt. 



Ett exempel på det inflytande särskildt ogynnsamma yttre förhållanden 

 understundom kunna utöfva på blommornas utseende lämnar den lappska form, 

 f initiatrix, som under en följd af år odlats i härvarande botaniska trädgård. 

 Under de första åren hade blommorna det utseende, som taflan 12, bilderna 8 

 och 9 utvisa. Är 1906 sågo de ut så, som bilden 10 angifver. Blomfoderflikarna 

 hade blifvit något smalare och blomkronans röda färg betydligt blekare. Den 

 gula färgen hos såväl öfverläpp som underläpp visade sig däremot anmärknings- 

 värdt nog, betydligt motståndskraftigare^. Hvarpå berodde väl denna förändring.^ 

 Jo, tvifvelsutan därpå, att Linnaeas växplats under årens lopp allt mer och mer 

 inkräktats af Aira flexiiosa L. ^ och detta slutligen till den grad, att Linnaea 

 knappast längre kunde hålla sig vid lif, undanträngd och uthungrad som den 

 var af nämnda Aira. 



Hvad ofullständig näring kan åstadkomma visar följande fall. Från Kiruna 

 i Torne lappmark erhöll jag i midten af juli sistlidna år genom läroverksrådet 

 N. G. W. Lagerstedt en småbladig Limicea. f. sexstnatula nob. Taflan 10, 

 bilden i visar en normal blomma af densamma. Bilden 2 åter visar en blomma 

 som efter något mer än en vecka utvecklat sig ur en helt ung knopp hos 

 samma exemplar som den förra och som därvid ej haft annan näring att tillgå 

 än kalkhaltigt källvatten. Denna form af näring inverkade så, att blomkronans 

 färg blef betydligt blekare (af de för f. sexstnatula karakteristi.ska sex röda 

 längdstrimmorna på öfverläppen finnes dock så mycket kvar, att strimmorna 

 kunna tydligt skönjas), under det att kronans storlek ej minskades utan snarare 

 ökades. 



De tvä sista af de tre nu skildrade fallen af förändring i blomkronans 

 färg bero på särskildt abnorma yttre förhållandens inverkan; det första, det 

 minst genomgripande, åter på inverkan af klimatiska växlingar, som väl ej 

 kunna kallas abnorma, men som mera sällan förekomma af samma styrka som 

 i föreliggande fall. 



Allt det myckna, som jag för öfrigt varit i tillfälle att iakttaga beträffande 

 blomkronornas färg tyder på, att den är i hög grad konstant hos de längre fram 

 beskrifna Linna;a-formerna och detta ända in i, till synes obetydliga, minutiösa 

 detaljer. Jag har därför ansett mig böra använda blomkronans färgteckning icke 



* Härmed står påtagligen i samband det förut meddelade sakförhållandet, att den gula 

 färgen i blomman aldrig saknas hos någon Linnaea-form, under det att den röda hos flera former 

 är alldeles borta. 



'•' Af anledningar, för hvilka förut redogjorts, hade denna växt ej kunnat bortrensas. 



