v. B. WITTRÜCK. LINN.KA BOKEALIS. 2/ 



Om blomkronans gestalt. 



Icke blott till färgen utan äfven till gestalten företer blomkronan betydliga 

 olikheter. På samma sätt som från färgen kan också frän gestalten hämtas goda 

 karaktärer för åtskiljande af de systematiska formerna. 



I de flesta fall är blomkronan omvändt kägelformig. Käglan är hos en 

 del former jämförelsevis lång och smal, hos en annan del kort och vid. Exempel 

 på det förra fallet lämna oss f. angiistiflora, tafl. 8, bild. 23 och 24, och f. 

 connivens, samma tafla, bild. 29; på det senare f. subochracea. tafl. 6, bild. 7, 

 och i sin mest extrema gestalt f. hiaus, tafl. 7, bild. 4 och 5. Hos vissa former 

 äro brämflikarne tillbakaböjda, så hos f. stockholiniensis, tafl. 6, bild. 5 ; blom- 

 kronan blir dä något trattlik. Ännu mera trattlik ter den sig, då den nedersta, 

 nästan rörformiga delen blir längre än vanligt, såsom förhållandet är hos f. 

 hasslensis, tafl. 6, bild. 23 — 25 och f. verjiilandica, tafl. 8, bild. 25 och 26. En 

 ytterlighetsform åt detta häll är den i nordvästra delarne af Amerikas Förenta 

 Stater förekommande var. longiflora Torrey, hos h vilken, efter herbarieexemplar 

 att dömma, den smala rörformiga delen kan nå en längd af ända till 4 milli- 

 meter; se afbildningar på taflan 13. Vidgar sig kronan strax ofvan om det 

 nedersta partiet mer än vanligt, erhåller den ett mera klocklikt utseende; så hos 

 f. cavipannlata, tafl. 8, bild. 12, och f. parvisepala, samm.a täfla, bild. 27 och 28. 



En annan skillnad i gestalt hos blomkronorna visar sig ligga uti bräm- 

 flikarnes större eller mindre längd i förhållande till pipdelen. Hos en del former 

 äro dessa flikar betydligt kortare än pipdelen; sä exempelvis hos f. stockhobu'icns'is, 

 tafl. 6, bild. 5 och 6, samt f. breviloba, tafl. 11, bild. 13. Hos andra äro flikarne 

 ungefär lika långa som pipdelen ; sä hos f. Sylvenii, tafl. 6, bild. 9, f. oniata, 

 tafl. 8, bild. 7, och f. loiigiloba, tafl. ii, bild. 9. 



Betraktar man blomkronans brämflikar något närmare, finner man vid 

 jämförelse lätt, att flikarne hos skilda Linn?ea- former äro af betydligt olika ge- 

 stalt. Jämför t. ex. f. fonnos'iss'ivia, tafl. 11, bild. 8, med f. longiloba, samma 

 tafla, bild. 9; hos den förra (baspartiet frånräknadt) nästan runda flikar, hos den 

 senare aflångt ovala; o. s. v. 



Men ännu nogare besedt, finner man också, att blomkronorna förhålla 

 sig olika hos olika former däruti, att de hos en del hafva alla sina brämflikar 

 af samma eller nästan samma gestalt, under det att de hos andra haf\'a flikarne 

 af tvåfaldig (eller till och med trefaldig) gestalt. Exempel på blomkronor med 

 likformiga brämflikar finna vi hos f. alba, tafl. 6, bild. i, m. fl.; olikformiga 

 med öfverläppens flikar större och bredare än underläppens hos f. yJiodoides. 

 tafl. 10, bild. 21 och f. Jtctcvoloba, tafl. 11, bild. 26; samt olikformiga med 

 underläppens större och bredare än öfverläppens hos f. p/atysema, tafl. 8, bild. 

 30 och f. p/cta, tafl. 10, bild. 11. Blomkronor med brämflikar af tre former 

 möta oss hos f. uiigasri/nr, tafl. 7, bild. 26 och f. ob/iqiia, tafl. 10, bild. 23. 



