30 ACTA HORTI BERGIANl. BAND 4. N:0 7. 



Om blomkronans storlek. 



Blomkronans storlek växlar rätt betydligt. Såsom förut (sid. 21, 22) blifvit 

 påpekadt, står storleken uti ej ringa mån i beroende af rikare eller fattigare 

 tillgång på n-äring. Men, såsom erfarenheten visat, rör sig hos hvarje särskild 

 Linna^a-form storleksväxlingen inom vissa gifna, tämligen trånga gränser, så att 

 en del former med skäl kunna karakteriseras såsom småblommiga, andra såsom 

 storblommiga och åter andra såsom medelstorblommiga. 



För vinnande af närmare kunskap om storleksförhållandena hos Linnaea- 

 formernas blomkronor har jag hos 154 former utfört mätningar dels af blom- 

 kronans längd, dels af underläppens bredd. Vid längdmätningarne har användts 

 löstagna blomkronor (dessa äro, som bekant, rätt lätta att lossa från sitt fäste), 

 och vid breddmätningarne isolerade samt plant utbredda blomkron-underläppar. 

 Det allmänna resultatet af dessa mätningar är beträffande blomkronornas 

 längd, att denna — efter det föreliggande, uteslutande svenska materialet att 

 dömma — utgör i medeltal 8,8 millimeter. Hos 26 former tillhörande gruppen 

 PoUochrouKr visade sig medeltalet vara 9,1 mm., hos 35 Mesochrouia 8,6 mm., 

 hos 14 Xanthochronicc 8,9 mm., och hos 79 Erythro chroina^ 8,8. Utaf före- 

 gående tabeller framgår, hvilka Linnaea-former, som äro de mest småblommiga 

 — tabellen A — och hvilka som äro de mest storblommiga — tabellen B. På 

 tabellerna finnes äfven angifvet, dels till hvilken systematisk grupp de respektiva 

 formerna höra, dels från hvilket landskap eller hvilken landsdel de härstamma. 

 (P.) betyder här Poliochromcc, (M.) Mesochromcc^ (X.) XanthocJiromce och (E.) 

 Erythrochromcc . 



Till småblommiga hafva blifvit räknade 16 former, hos hvilka blom- 

 kronornas medellängd ligger mellan 6^6 mm. och 7,5 mm.; till de storblommiga 

 åter de likaledes 16 former, hos hvilka denna längd ligger mellan 10,3 mm. och 

 12,2 mm. 



Af tabellen A, sid. 28, framgår, att de småblommiga formerna fördela sig på 

 de fyra hufvudgrupperna på följande sätt. 2 former tillhöra Poliochronue. 4 

 MesocJironne. i Xanthochronicc och 9 Eryth roch rom cc. I afseende pä härkomst 

 hafva 9 sitt hem i norra Sverige, 3 i det mellersta och 4 i det södra ^. På- 

 pekas må, att 3 af de mest småblommiga formerna tillhöra landets nordligaste 

 område, Torne lappmark ^; men på samma gång att en lika småblommig form 

 härstammar från Västergötland. 



Tabellen B, sid. 28, visar, att af de storblommiga formerna 3 tillhöra /'ö/Zö- 

 chronice^ 2 Mesochronice, 2 Xanthochronnv och 9 ErytlirocJinue. 10 former till- 



^ Beteckningarne norra, mellersta och södra Sverige ta.ü'as här rent geografiskt; sä att 

 med norra .Sverige förstås landet mellan 69' och 64" nordl. låtit., alltså, i stort sedt, Lappland, 

 Norrbotten och Västerbotten; med mellersta Sverige landet mellan 64^ och 60' nordl. låtit., alltså 

 Norrland — med undantag af Norr- och Västerbotten — och Dalarne; samt med södra Sverige 

 landet mellan 60" och ö')' 30' nordl, låtit, alltså Svealand — med undantag af Dalarna — och Götaland. 



- Af intresse är, att lika htigt uppe i Torne lappmark som dessa mycket småblommiga 

 Linnsea-formcr fcirekommcr en af de mest storblommiga, nämligen f. dij'fit^a\ se tabellen B. 



