44 



ACTA HORTI BERGIANI. BAND 4. N:0 7. 



Bild. 4. 



bär en blomma. Stödjebrakteer saknas här, men förblad och öfriga högblad äro 

 alla tillstädes. Blomman har kommit till utveckling i början af höstblomnings- 

 perioden, i slutet af augusti. 



I det fall, för hvilket nu kommer att redogöras, beror frukti- 

 fikationsskottets enblommighet på abortering af den ena af skottets 

 båda biaxlar. Textbilden 4 ^ visar ett skott, som är i hög grad 

 dvärgvuxet, särskildt genom den ringa utvecklingen af hufvudaxelns 

 öfversta stamled och af den blombärande biaxelns nedersta. Öfriga 

 '^' afvikelser äro, att stödjebladen, .s-. liksom äfven de strax ofvanför 

 sittande förbladen, äro örtbladlika, samt — hvad som förorsakar enblommigheten 

 — att blott den ena (den vänstra) biaxeln kommit till utveckling. Den andra, 

 som tillhör det mindre (högra) stödjebladet förefanns blott såsom en förtorkad 

 (på bilden väl svagt antydd) knopp. 



I de två återstående fallen af enblommighet har den ena af skottets 

 båda biaxlar genom regressiv metamorfos ombildats till en rent vegetativ gren. 



Det i textbilden 5 återgifna frukti- 

 fikationsskottet äger i det hela ett sådant 

 skotts vanliga habitus. Afven den vegeta- 

 tiva biaxeln visar någon likhet med de 

 normala, blombärande biaxlarne; så till 

 vida nämligen att den är af ungefär 

 samma längd som dessa, beroende detta 

 därpå, att dess nedersta mellanled fått den 

 längdutveckling, som är den hos inflores- 

 censbiaxlarne vanliga. Biaxelns örtblad 

 äro 6, 2 hvarandra motsatta på förbladens 

 plats^ samt 4 kranssittande i axelns topp. 

 Dessa senare äro af två slag, nämligen 

 två större, sågade, samt två mindre, hel- 

 bräddade. Bägge biaxlarnes stödjeblad, 

 s, hafva, äfven de, örtbladsnatur. De äro 

 till storleken olika, men likna hvarandra 

 däruti, att de äro helbräddade. 



Det i textbilden 6 afbildade frukti- 

 fikationsskottet är af ett betydligt mer af- 

 vikande, åt det vegetativa hållet vettande 

 utseende. Hufvudaxelns öfversta mellan- 

 led (som ju plär vara mycket lång) är 

 kort, blott föga längre än den närmast 

 undre mellanleden. Biaxlarnes stödjeblad. 

 Den vegetativa, tämligen korta biaxeln 

 har sex, väl utvecklade örtblad i sin topp. Den blombärande biaxeln har stora 

 örtbladartade förblad .samt strax ofvanför dem ett oparigt, litet örtblad. Blomman 

 är ej, som vanligt, hängande, utan riktad uppåt. 



CÅO 



Bild. 5. ~ Vi. Bild. 6. - Vi. 



s, äro af örtblads-, ej högbladsnatut 



' Denna, liksom följande textbilder, ätergifver växtdelarne i naturlig storlek. 



