50 



ACTA HOKTl BERGIANI. BAND 4. N:0 7. 



/U 



Hos det fruktifikationsskott, som är afbildadt i fig. 9, tafl. 4, äro de 

 nedre stödjebladen rena örtblad; och utmärker sig för öfrigt detta skott genom 

 att hafva mellanlederna i skottets nedre vegetativa del ovanligt långa. 



Textbilden 17 visar oss ett förhållande, som ej är 

 sällsynt isynnerhet de fall, då blommornas anordning 

 afviker från den normala. Det består däri, att en samman- 

 växning äger rum mellan delar af flera eller färre axlar 

 inom den florala regionen. 1 förevarande fall hafva bägge 

 de nedre biaxlarne sammanvuxit med hufvudaxeln på 

 en mycket lång sträcka. Den ena af biaxlarne, som är 

 af ovanlig längd, kommer till följd häraf att utgå från 

 hufvudaxeln nära toppen af den mellanled, vid hvars 

 bas den har sitt upphof. 



Bilden 12, taflan 4, exemplifierar väsentligen samma 

 förhållande. Här tillkommer dessutom^ att de bägge 

 nedre stödjebladen äro af örtbladnatur. 



Bilden 13, samma tafla, visar i hufvudsak detsamma; 

 blott den ena af de bägge nedre biaxlarna har här varit 

 underkastad sammanväxning; en sammanväxning med 

 hvilken en stark förskjutning uppåt af blomman står i 

 sammanhang. Anmärkningsvärdt i afseende på i fråga 

 varande fruktifikationsskott är, att dess nedre del blifvit 

 så örtbladrik och i öfrigt så starkt utvecklad, att den 

 ej litet påminner om ett föryngringsskott. Skottet är, 

 såsom bilden visar, (proleptiskt) sprunget ur terminal- 

 knoppen hos ett assimilationsskott och har för öfrigt den 

 egendomligheten, att det ej äger några lågblad. 



Den längsta sammanväxning och förskjutning, jag 

 varit i tillfälle att iakttaga, är den som bilderna 10 och 

 II, tafl. 4, visa. Den nedersta mellanleden hos skottets 

 florala parti är här jättelikt lång, och de nedre blom- 

 bärande biaxlarne hafva efter sammanväxning med denna 

 mellanled förskjutits med sina öfversta delar ända upp 

 till mellanledens topp, omedelbart under de bägge öfre, 

 blombärande biaxlarnes utgångspunkt. Skottet är ett 

 proleptiskt sådant från senare delen af september (växt- 

 platsen Hassle socken i Västergötland). 



Hos det skott, som bild. 7, tafl. 4 återgifver, har 

 tillväxten af hufvudaxeln ofvanom det nedre stödjebrakte- 

 paret varit högst obetydlig. Därpå beror, att alla fyra 

 de blombärande biaxlarne utgå nästan från samma punkt, hvarigenom blom- 

 ställningen i sin helhet fått formen af en umbell. Att bemärka i öfrigt är, att 

 de bägge öffe stödjebrakterna här förskjutits ett godt stycke upp på de öfre, 

 blombärande biaxlarne. 



Bild. 17. 



Vi 



