54 ACTA HORTl BERÖIANI. BAND 4. N:0 7. 



Blomfodret är fembladigt och nästan likbladigt. Foderbladen äro ned- 

 till sammanvuxna med hvarandra, men till sin allra största del fria sinsemellan ; 

 jämför taflorna 6 och 8, talrika bilder. 



Äfven blomkronan är fembladig, sambladig och nästan likbladig. Vid 

 närmare betraktande finner man emellertid, att den är — om också svagt — 

 tvåläppig. Tvä af dess blad bilda öfverläppen, tre underläppen; denna senare 

 mest karakteriserad af det på dess insida alltid befintliga, gula honungstecknet; 

 se taflan 5, bilderna 5 och 6, b och c samt talrika bilder på taflorna 6 — 12. 



Ståndarnes antal är mindre än blomfoder- och blomkronbladens. De 

 äro nämligen blott 4; dessa »tvåväldiga», 2 öfre längre och 2 nedre kortare; 

 se tafl. 5, bild. 14, 16 och 19. 



Honorganet utgöres af en trebladig och trerummig pistill, med under- 

 sittande fruktämne, ett långt stift och ett litet, knappformigt märke; se, hvad 

 beträffar stift och märke, de nyss citerade bilderna på taflan 5. Fruktämnet är 

 trerummigt, med ett större och ensamt fertilt fröämne i det ena rummet samt 

 flera mindre, sterila i de bägge andra. 



Vid redogörelsen för blomanomalierna må främst nämnas, att en för- 

 dubbling af blomman i sin helhet förekommer, om också blott i rätt sällsynta 

 fall. Ett hithörande finna vi hos textfiguren 12, sid. 47. Från den normala, 

 hängande blommans fruktämne har utvecklats en öfvertalig blomma, hvars bygg- 

 nad jag dock ej närmare studerat. 



Ett annat fall, som jag varit i tillfälle att underkasta en närmare under- 

 sökning finnes förtydligadt genom bilderna i a och i /5 pä taflan 5 ^. Hos en 

 inflorescens af i öfrigt typisk beskaffenhet befanns den ena grenen bära två 

 blommor i stället för en. Dessa blommor voro intimt förenade med hvarandra^ 

 den ena utgående från den andras fruktämne. Den nedre, den andra upp- 

 bärande, blomman bestod blott af fruktämne och fyra foderblad, af hvilka tre 

 utaf normal beskaftenhet, men det fjärde till hälften (efter längden) kronlikt. 

 Den ägde sålunda hvarken blomkrona, ståndare eller stift och märke. Den 

 materia, som bort användas till alstring af dessa har — såsom det synes — i 

 stället här gifvit upphof till en andra, öfre blomma, omedelbart utvecklad från 

 sidan af den nedres stamdel (fruktämnets yttersida), i axillen af ett nästan syl- 

 formigt högblad, som med all sannolikhet motsvarar denna nedre blommas 

 felande, 5:te foderblad. Den öfre blomman äger 3 foderblad, 5 kronblad, af 

 dessa 3 större, starkare röda, och 2 mindre, svagare röda, 3 ståndare, i fri och 

 2 sammanvuxna med strängarne, samt pistill, bestående såsom vanligt af frukt- 

 ämne, stift och märke. Af kronbladen äro 2 sammanvuxna med hvarandra; 

 de 3 öfriga fria. Bilden i a, tafl. 5, visar bägge blommorna, två gånger för- 

 storade; bilden i b hela den nedre blomman, men blott undre hälften af den 

 öfre, i fyra gångers förstoring. Ett sådant förhållande, att en blomma utvecklas 

 från en axill på en annan blommas fruktämne är helt visst något mycket sällsynt. 



Hos exemplar af lefvande Linnsa från trakten af Medstugan i Jämtland, 

 hvilka sändts af professor A. G. Nathorst, fann jag tvänne blommor omgifna 



' Originalet anträffades uti en samling lefvande Liuna-n frän 'J'orne lappmark, sänd af 

 fröken H. .Stkandell. Denna sändning visade sig vara i ovanlig grad rik pä bildningsaf- 

 vikelscr. 



