\'. 15. WITTROCK. LINN. HA BOREALIS. 55 



af ett större antal högblad än vanligt — något som, mig veterligen, blifvit 

 iakttaget blott i detta fall. Föremålen finnas afbildade i figurerna 2 — 4 å taflan 5. 

 Bilden 3 visar den ena blomman i dubbel förstoring; bilden 2 a och b samma 

 blommas fruktämne med högblad i fem gångers förstoring. Bilden 4 a och b 

 visar den andra blommans fruktämne med högblad och blomfoder, äfvenledes i 

 fem gångers förstoring. De båda blommorna må beskrifvas hvar för sig. 



Den förra äger vid sin bas ej blott de bägge normala, med stora glandel- 

 hår beklädda och i bildningen af skenfrukten deltagande högbladen, skenfrukt- 

 brakteerna, utan ytterligare ett med dessa alternerande par af högblad, hvilka 

 äro väsentligen af samma beskaffenhet som de förra. De äro att betrakta som 

 öfvertaliga skenfruktbrakteer och hafva sin plats den ena vid basen af frukt- 

 ämnet och den andra — genom förskjutning — ■ på fruktämnets öfre del, strax 

 nedanför blomfodret. Bilden 2 a visar fruktämnet i sådan ställning, att den 

 basalt vidfästade, öfvertaliga skenfruktbrakteen blifvit vänd mot åskådaren; 

 bilden 2 b i motsatt ställning, så att den terminalt vidfästade brakteen blifvit 

 vänd mot åskådaren. Pä denna senare bild ser man brakteens glandulösa ut- 

 sida (morfologiska undersida); på den förra bilden, 2 a, där denna bräkte också 

 är synlig, ser man dess glandelfria insida (morfologiska öfversida). I afseende 

 på blommans fruktämne är att märka, att det nedanför den öfre, öfvertaliga 

 brakteens vidfästningspunkt är beklädt med de för skenfruktbrakteerna karak- 

 teristiska stora glandelhåren, ej med de hos fruktämnet vanliga små; se bild. 

 2 b. — Blomfodrets blad äro af två slag, nämligen två normala, gröna samt tre 

 blomkronlika, nedtill rosenfärgade, upptill hvita. Af dessa senare är ett fritt 

 och två sammanvuxna. Hos det ena af de sammanvuxna är den fria kanten 

 grön; se bild. 3. — Blomkronan, som är af vanlig form, har en längdspringa 

 på ena sidan; kronbladen äro 6, 3 'tillhörande öfverläppen och 3 underläppen. 

 — Ståndarne äro 5, 2 öfre, långa och 3 nedre korta. — PistiJlen är normal. 

 Bildningsafvikelserna beträffa sålunda alla organen, med undantag blott af 

 pistillen. 



Den andra Medstugu-blomman liknar den nu beskrifna i afseende på 

 skenfruktbrakteerna, med det undantag blott, att den öfre af de öfvertaliga 

 brakteerna har sitt fäste vid fruktämnets midt, ej vid dess topp; se tafl. 5, bild. 

 4 b. — Fruktämnet har här öfver hela sin yta stora glandelhår, blandade med 

 de vanliga små. Blomfodrets blad äro endast 4, 3 af dem af vanlig beskaffen- 

 het med undantag däraf, att 2 äro sinsemellan sammanvuxna, se bild. 4 a och b\ 

 det fjärde är stort, tungformigt och blomkronlikt, blott ytterst i kanterna svagt 

 grönt samt hårbärande, såsom de normala foderbladen. Blomkrona och ståndare, 

 stift och märke äro af normal beskaffenhet. 



Den i bilden 5, taflan 5 återgifna blomman, som härstammar från samma 

 lokal som de bägge föregående, är relativt föga afvikande. Oregelbunden- 

 heterna bestå blott däruti, att de bägge nedre foderbladen äro sammanvuxna 

 ett rätt långt stycke samt att underläppens honungstecken har ett snedt läge. 



Mera oregelbundet är blomfodret hos den blomma af f lei/cinacrai/f/ia 

 (från Are i Jämtland), som finnes afbildad i fig. 6, taflan 5. Blomfodret är 

 här scxbladigt. Fyra af dess blad hafva bibehållit den gröna färgen, men de 



