56 ACTA HORTI BERGIANI. BAND 4. N:0 7. 



två öfversta äro sammanvuxna till öfver .midten. Tvä af bladen, nämligen ett 

 af de öfre och ett af de nedre, äro till sin yttre del kronbladlika, se bild. 6 a. 



I hufvudsak likartadt är blomfodret hos den blomma (från Härjedalen), 

 som bild. 7, tafl. 5, visar. Äfven här är det 6-bladigt, men af dessa blad hafva 

 5 normal beskaffenhet; blott det sjätte är abnormt, såsom delvis blomkronlikt 

 samt nedböjdt; se den citerade bilden, som är utförd i 5 gångers förstoring. 



Bilden 8, samma tafla, åskådliggör beskaffenheten af blomfodret hos två 

 blommor från Södermanland. Hos bägge äro de två nedersta foderbladen 

 blomkronlika, under det att de öfre äro normala. Blomman till vänster har 6 

 foderblad och lika många kronblad; den till höger är i afseende på blomblad- 

 antalet normal. 



Hos det blomfoder, som är afbildadt i fig. 9, tafl. 5, (blomman från 

 Stockholmstrakten) är blott ett blad normalt; de öfriga fyra äro mer eller mindre 

 blomkronlika. Två af dessa hafva en orangegul färgteckning, honungstecken, 

 vid basen (se den citerade bilden), därigenom erinrande om underläppen hos 

 blomkronan. På ett liknande sätt förhåller det sig hos det i fig. 10 afbildade 

 blomfodret (blomman från Södermanland). Transformationen till blomkrona är 

 dock här ännu mer genomförd. Blott ett foderblad har något litet kvar af den 

 gröna färgen. Två äro helt rosenröda och hvita, två (de nedersta) därjämte 

 försedda med små gula fläckar vid basen, honungstecken. 



Blomfoder, som liknar det sist beskrifna, äro just ej sällsynta. Otvifvel- 

 aktigt kan man bland dem finna äfven sådana, som äro af fullständigt blom- 

 kronlik natur, ehuru jag ej kan erinra mig att hafva sett något dylikt. — 



Blomkronan växlar ännu m.er till beskaffenheten än blomfodret. Vid den 

 följande redogörelsen för afvikande blomkronformer anföras dessa i ordning 

 efter antalet af i dem ingående blad, ett antal som kan variera mellan 3 och 10. 



Såsom .förut blifvit nämndt, innehöll den af fröken H. Strandell från 

 Abisko i Torne lappmark sända Linnjea-kollekten mycket talrika blommor af 

 anormal byggnad. Till dessa höra de tre med undertalig blomkrona, hvilka nu 

 skola beskrifvas. Två af dessa, afbildade i fig. 11 och 12, taflan 5, likna hvar- 

 andra däruti, att deras blomkronor äro endast trebladiga, på samma gång som 

 de äro öppna, solfjäderformigt utbredda samt högröda (utan gult; underläpp 

 fattas). Olika hvarandra äro de däruti, att den ena, bild. 11, har blott 2 ståndare, 

 dessa sins emellan fria, men nästan helt och hållet vidvuxna blomkronan med 

 strängarna; under det den andra, bild. 12, har 4 ståndare, af hvilka 2 i an- 

 seende till strängarne äro sammanvuxna såväl med hvarandra som med blom- 

 kronan. Den tredje fåbladiga Abisko-blomman, bild. 13, tafl. 5, har blomkron- 

 bladen af samma beskaff"enhet som de bägge föregående, men 4 till antalet. 

 Ståndarne äro här 3 ; de 2 med förkrympta knappar. 



Blommor med blott 4 blomkronblad äro ej synnerligen sällsynta. Blom- 

 kronorna äro då någon gäng öppet utbredda, såsom hos den sist beskrifna och 

 den i bilden 14 afmålade (hvilken i öfriga delar är fullt normal); men vanligen 

 äro de helt sambladiga, mer eller mindre klocklika, såsom vanliga Linnjea- 

 blommor. Sådant är förhållandet med de i bilderna 15, 16 och 17, tafl. 5, 

 återgifna. 



