v. B. WITTROCK. LINN.EA BÖREALIS. 5/ 



Den första af dessa, som härstammar från Stockholmstrakten, har tre- 

 bladigt blomfoder och fyrbladig blomkrona. Två af blomkronans blad tillhöra 

 öfverläppen och tvä underläppen; se bild. 15 « och b\ den senare visande in- 

 sidan af den utbredda blomkronan, i trefaldig förstoring. 



De bägge andra, bild. 16 a och b samt 17 a och b, härstammande från 

 Stryksele i Västerbotten, äro till alla delar fullt normala, bortsedt från blom- 

 kronans fyrbladighet. I samhngen från den nämnda lokalen iakttogos talrika 

 blommor af samma beskaffenhet. 



Bilden 18 0, ^ och c, tafl. 5, återgifver en blomma från samma lokal, 

 hvars blomkrona står på gränsen mellan de fyrbladiga och de fembladiga. I 

 öfrigt är blomman normal. 



Hos bilden 19, tafl. 5 af den ståtliga f. speciosa finna vi fem fullt ut- 

 vecklade kronblad. Anomalien består här däruti, att blomkronan är fullständigt 

 öppen, soltjäderformigt utbredd; i alla öfriga afseenden är blomman normal. 

 Den härstammar, liksom den följande, från trakten af Lycksele kyrkoby i 

 Lappland. 



Hos denna sistnämnda, som är afbildad i fig. 20 a och b, tafl. 5, är blom- 

 kronan också fembladig och öppen; men ståndarne äro här fem, tre länga och 

 två korta, alltså en öfvertalig. 



Afven blomman, som återgifvits i bild. 21, tafl. 5, härstammar från Lyck- 

 sele lappmark, men från annan lokal, nämligen Örträsk. Hos henne är sextalet 

 det härskande. Blomfodret är sexbladigt; det sjätte bladet sammanvuxet med 

 det nedersta blomkronbladet. Blomkronan, som ocksä är sexbladig, är öppen, 

 solfjäderformigt utbredd och ställd på kant. Tre af dess blad, två nedre och 

 ett öfre, representera, såsom honungstecknet utvisar, underläppen ; tre mellan- 

 liggande öfverläppen. Ståndarne äro 5, 2 långa (öfverläpps-) och 3 korta 

 (underläpps-). Pistillen är normal med undantag däraf, att märket ej är knapp- 

 formigt, utan mycket kort treuddigt. 



Fig. 22 afbildar en sextalig blomma från Närike. Af foderbladen äro 

 de fyra öfre mer sammanvuxna med hvarandra än vanligt; af de sex kronbladen 

 tillhöra tre öfverläppen; och af de sex ståndarne äro tre längre och tre kortare; 

 fyra ståndare, tre långa och en kort, tillhöra öfverläppen, två korta underläppen. 



En annan sexbladig blomkrona med tre blad i öfverläppen och tre i 

 underläppen samt sex ståndare, tre längre och tre kortare, se vi återgifven i 

 bilden 25. En af de längre ståndarne är halft kronbladlik. Blomfodret är nor- 

 malt. Blomman härstammar från Söderhamns-trakten. 



Sexbladiga blomkronor med två blad i öfverläppen och fyra i underläppen 

 visa oss bilderna 23 och 24, tafl. 5. Till den förra hör ett normalt blomfoder; 

 till den senare ett sexbladigt, samt, såsom bilden 24 visar, 5 ståndare, 2 längre 

 och 3 kortare. Den förra härstammar frän Degerfors i Västerbotten; den senare 

 från Medstugu-trakten i Jämtland. 



En egendomlig sjubladig blomkrona visar oss bilden 26 b. Af de till 

 underläppen hörande fem kronbladen ligga två i ett lägre plan än de öfriga. 

 Ståndarne äro fyra, normala. Blomfodret däremot är ej fullt normalt; de tvä 

 nedre bladen äro nämligen mera sammanvuxna än vanligt; se bild. 26 a. Blom- 

 man är funnen i Stockholmstrakten. 



8 



