v. B. WITTROCK. LINNEA BOREALIS. 6 1 



Blommor med 6 kronblad äro ej sällsynta. Sådana hafva påträffats i 

 nära 50 fall. De vanligaste kombinationerna torde vara 5, 6, 4 och 6, 6, 5. 



7-bladiga blomkronor äro däremot mera sällsynta. Blott 1 1 fall äro iakt- 

 tagna. I afseende på talkombinationerna må hänvisas till tabellen. 



8-bladiga blomkronor äro mycket sällsynta. Endast 3 fall äro sedda. 

 I det fullständigt iakttagna fallet var talkombinationen 7, 8, 4. 



Någon 9-bladig blomkrona har jag ej påträffat; däremot 2 lo-bladiga. 

 Hos den ena blomman var talkombinationen 5, 10, i och hos den andra 



5, 10, 3- 



Ståndarnes antal är mindre varierande än kronbladens. Växlingen 



rör sig mellan o och 6. 



Ståndarelösa blomkronor hafva iakttagits blott i 2 fall. I det ena fallet 

 saknades blomkrona helt och hållet; i det andra var den reducerad till 2 blad. 



Blommor med i ståndare äro också mycket sällsynta. Äfven här blott 2 

 fall; det ena med 6 kronblad och det andra med 10. 



Af blommor med 2 ståndare har jag sett 4. Hos den första funnos 3 

 kronblad, hos den andra 4, hos den tredje 6 och hos den fjärde 8. 



3 ståndare i blomman förekomma oftare. Den minst sällsynta talkombina- 

 tionen är 4, 4, 3. Se i öfrigt tabellen. 



Det normala ståndareantalet är, som vi veta, 4. 4 ståndare förekomma dess- 

 utom i 8 andra kombinationer, af hvilka den oftast förekommande är 5, 6, 4. 



Blommor med 5 ståndare äro ej sällsynta. Den vanligaste talkombina- 

 tionen hos dessa är 5, 5, 5. 



6 ståndare i blomman anträffas mera sällan. 9 fall äro iakttagna. Tal- 

 kombinationerna äro 5, 6, 6; 6, 6, 6 och 5, 7, 6. 



Ett större antal ståndare än 6 har jag aldrig lyckats finna. Att ett 

 sådant dock någon gång förekommer, framgår af ett meddelande af Ernst Meyer 

 uti uppsatsen »Ueber einige Missbildungen und normale Eigenthümlichkeiten der 

 Linntea borealis» \ Hos en blomma med 8-flikig blomkrona iakttogs 8 ståndare: 

 4 af vanlig beskaffenhet och 4 sammanvuxna med hvarandras strängar. 



Såsom förut blifvit nämndt, kan man hos blomkronan urskilja en öfver- 

 läpp och en underläpp. Skillnaderna mellan dem i afseende på form äro 

 oftast rätt små. Däremot äro de väl skilda dels därigenom, att öfverläppen 

 bär de två långa ståndarne och underläppen de tvä korta, samt isynner- 

 het därigenom, att de äro färgade på ett mycket olika sätt; se de talrika 

 bilderna på taflorna 6 — 12. Den viktigaste färgskillnaden beror därpå, att 

 (det gula) honungstecknet har sin plats på underläppen, men saknas hos öfver- 

 läppen. 



Såsom vi veta är antalet af de blad, som ingå i öfverläppens bildning 

 normalt 2, men i underläppens 3. Ser man närmare efter, skall man finna, att 

 ej så fä undantag från denna regel förekomma. Enligt mina iakttagelser varierar 

 antalet blad i öfverläppen mellan i och 5 samt i underläppen mellan o och 4. 

 Nedanstående tabell O utvisar kronbladens antal i blomkronans öfverläpp och 

 underläpp hos 33 på detta område afvikande blommor. Af tabellen finna vi. 



' Botanische Zeitung. -. Jahrg. 1844. Sid. 74. 



