68 ACTA HORTI BERGIANI. BAND 4. N:0 7. 



Linnaeas sydligaste asiatiska växtställe är beläget i Kaukasus vid Dartlo på 

 42° 26' nordl. lat. och är en enstaka, sydlig utpost^. 



Äfven i Nordamerika har Linnaea ett myckert stort utbredningsområde. 

 Detta sträcker sig i ett bredt bälte tvärs öfver hela kontinenten, från Nya England, 

 Newfoundland, Labrador och Grönland till KaUfornien, Oregon, Washington 

 (staten). British Columbia och Alaska. Sydgränsen går öfver Maryland, Pennsyl- 

 vania, Michigan, Minnesota, Colorado, Utah, Nevada och Norra Kalifornien. Den 

 sydligaste mig bekanta växplatsen är belägen i Colorado, U. S. A., vid 38 5' 

 nord. lat.' Nordgränsen ligger i Grönland vid 6g 33' nordl. lat. ^ för att seder- 

 mera sjunka så, att den, enligt föreliggande uppgifter, ungefärligen följer pol- 

 cirkeln ; det nordligaste mig bekanta växtstället i västra Amerika ligger just 

 under polcirkeln, vid Berings- (eller närmare bestämdt Kotzebue-) Sund. 



Af hvad som nu blifvit meddeladt finna vi, att Linncea borealts L. är 

 utbredd öfver halfva Europa, en tredjedel af Asien och drygt hälften af Nord- 

 amerika. Dess område ligger väsentligen inom den norra tempererade zonen, 

 men sträcker sig ej obetydligt in i den arktiska. Nordligast går Linnsea i Asien, 

 eller till 71° 30' nordlig latitud. I Europa når den till fullt 71° n. lat. och i 

 Nordamerika till 69° 33' n. lat. Sydligast går den i Nordamerikas Klippberg, 

 nämligen till 38' 5' n. lat. I Asien (Kaukasus) når den ned till 42 26' n. lat. 

 och i Europa (Norra Italien) till 45' 35' n. lat. 



Hvar Linnaea är rikast representerad genom olika former låter sig för 

 närvarande icke afgöra, alldenstund vår kunskap om förhållandena i detta afseende 

 uti Asien och Nordamerika ännu är så ringa. W. J. Hooker ^ gör följande 

 uttalande: »This beautiful and interesting plant seems to have its maximum in 

 British North America.» 



X. Försök till gruppering af de systematiska 

 Linngeaformerna, 



Då det gäller att finna en ändamålsenlig och, så vidt möjligt^ naturlig 

 anordning af de systematiska enheterna uti en mångformig växtgrupp, har man 

 att söka göra klart för sig, 1:0 hvilka organ erfarenheten visat frambjuda de 



sökte en stor del af Lenaflodens dal. En annan mycket nordlig Linnsea-lokal är belägen nära 

 Jenissejs mynning vid Tolstyi-Noss, på 70" 10' nordl. lat. Blombärande exemplar, tagna där af 

 lektor H. W. Arnell 18^/976, finnas i Uppsala universitets botaniska museum. 



^ G. Rådde skrifver i "Die Chews'uren und ihre Land, untersucht im Sommer 1876", 

 Cassel 1878, sid. 296 — 7 följande: "Eine Excursion welche Herr Leder [187776] zu den jenseitigen 

 Ufern der Perekitelischen Alasan [-fluss] machte, brachte zwar nur sehr geringe Insectenausbeute 

 ein, allein sie bestätigte das Vorkommen der Europäischen Vaccinien in den gemischten Wäldchen 

 der Ufersteilungen, die aus der Weissbirke und Kiefer gebildet sind. Er brachte von dort Vaccinium 

 myrtillus, V. vitis idtea, Empetrum nigrum und die schöne nordische Linnoca ^'orejn/zs, jetzt blühend mit." 



^ Enligt exemplar, tillhöriga Uppsala universitets botaniska museum, samlade 18V796 af 

 C. S. Crandall uti Colorado "Above Beaver Creek, Alt. 9,500—12,000 ft. Swamp." 



^ Enligt exemplar tillhöriga Köpenhams universitets botaniska museum samlade 19'^''/8t'2 af 

 M. G. Porsild; "Rigt blomstrende i Udkanten af Pilekrat vid Kvannitsorok i Diskofjorden." 



"* Flora Boreali-Americana. Vol. I. 1840. Sid. 28"). 



