v. B. WITTROCK. LINN.EA BOREALIS. 7 1 



Blomkronans färg på insidan företeende gult ej blott hos kronans underläpp, 

 utan äfven hos dess öfverläpp ^, eller i ett par fall blott hos underläppen, men 

 då äfven hos dennas brämflikar. Mellanrummen i honungstecknet hvita eller 

 ljusgula [undantag i detta afseende f. fulgens och f. flaninica\. 



IV. Erythrochromae (af t^v^oo?, röd, och y^ihp.a, färg). 



Blomkronans färg på insidan öfvervägande röd, ej blott hos underläppen 

 utan äfven hos öfverläppen. Honungstecknets mellanrum oftast mer eller mindre 

 röda; dock hos en del former hvita. Inga gula strimmor på öfverläppen. 



PoUochroincr omfatta i8 former och 6 underformer; se taflan 6 samt tafl. 7 

 bilderna i — 13. 



Mesochroincc omfattar 34 former och 4 underformer; se taflan 7, bild. 14 — 27 

 och taflan 8. 



XanthocJironicu omfattar 14 former; se tafl. 9, bild. i — 15 och 23 samt 

 tafl. 12, bild. 31. 



Erythrochroni(F omfattar 74 former och en underform; se tafl. 9, bild. 16 — 28 

 samt tafl. 10 — 12. 



Hela antalet af här beskrifna Linmea-ioxvaQx uppgår sålunda till 140 samt 

 af underformer till 11; summa 150. 



Den här gjorda anordningen af grupperna sinsemellan angifver blott färg- 

 styrkan hos blomkronan, så nämligen att de med de färgsvagaste kronorna intaga 

 främsta rummet och de med de färgstarkaste det sista. Min åsikt i afseende på 

 härstamningen är alldeles ej den, att PoliocJiroiiicc skulle vara de äldsta, från 

 hvilka de öfriga, omedelbart eller medelbart, utvecklat sig. Snarare synes det 

 mig sannolikt, att de äldsta formerna äro att söka bland McsocJironnc, särskildt 

 uti de i vårt land så allmänna .y/zf^r^-formerna. Från dessa föreställer jag mig, 

 att Poliochroiiice utvecklats regressivt och de båda andra grupperna progressivt. 



XI. Beskrifning af Linnaeas svenska former 

 och underformer. 



Diagnoses latinae et descriptiones suecicae formarum subformarumque 

 suecicarum Linnaeae borealis L. 



Sectio I. Poliochromae Wittr. nov. sect. 



Color principalis corollre, et in latere exteriore et in interiore, albus vel 

 albidus. Intervalla signi nectarei semper alba. — Forma; i — 18. 



^ Det mycket svagt gulaktiga, som ej sällan visar sig hos üfveiiäppens allra nedersta delar, 

 tages härvid ej med i räkningen. 



