v. B. WrTTROCK. LINN.EA BOREALIS. 



79 



Utmärker sig i:o genom smalare blomkrona, 2:0 genom en svagt rosen- 

 röd strimma på hvardera sidan af honungstecknet; 3:0 genom relativt långt 

 blomfoder, hvars flikar äro än helt gröna, än brunfläckiga på utsidans nedre 

 del; 4:0 genom bredare, mera håriga och mörkare gröna örtblad än hvad som 

 är vanligt hos Poliochronuc. Måhända en egen hufvudform! 



8. L. bor. f. hasslensis Wittr. nov. form. 



Tafl. 6, bild. 23-25; textbild. 18. 



Västergötland, Hassle socken, prästgården, mellan Nordbacken 

 men, i tallskog [a och H) 1926^/^06. Lef- 

 vande exemplar lämnade af assistenten 

 N. Sylvén. 



Diagnosis. Forma e sectione 

 Polichroniaritin. Co ro Ha sublonga, an- 

 gusta, externe alba; lobis biformibus, 

 superioribus brevioribus et pauUo magis 

 rotundatis quam inferioribus. Signum 

 nectareum permagnum, aurantiacum, 

 radians et ramosum; labium inferum 

 de cetero album. Labium superum 

 parte media roseola (vel flavo-roseola), 

 lobis albis. Calyx mediocris, sepalis 

 fere subuliformibus. Fol i a angustiora, 

 subovalia. 



Blomkronans längd (longitudo 

 corollse) c:a 9,4 mm. 



Underläppens bredd (latitudo labii 

 inferi) c:a 8,0 mm. 



Blomfodrets längd (longitudo caly- 

 cis) c:a 2,9 mm. 



Blomkrona smal; brämflikar af 

 två former, de öfre kortare och starkare 

 afrundade än de nedre; utsidans färg hvit. 



Öfverläppens insida, se bild. 

 24 b, 25 /;: pipdelen mycket svagt rosen- 

 röd, brämflikarna hvita. 



Underläppens insida, se bild. 

 246", 25 r) pipdelen med mycket stort, 

 stråligt förgrenadt (stundom delvis nät- 

 likt), orangegult honungstecken; pip- 

 delen i öfrigt hvit, med undantag af en 

 någon gång förekommande, helt liten, 

 svagt rosenröd teckning på den ena eller 



bägge sidor af honungstecknet; bräm- pj,j ^^ _ ,, 



flikarna hvita, de orangegula yttersta i_ //„></,;/>■/>•. 



och Stom- 



