8o acTta horti bergiani. band 4. n:o 7. 



topparne af honungstecknets hufvudstrimmor understundom inskjutande i deras 

 nedersta del. 



Blomfoder medellångt; flikar syllika, se bild. 25 a\ färg än helt grön, 

 än rödbrun på utsidan vid basen. 



Örtbladen något smalare än vanligt, men föga mera tillspetsade; se 

 textbilden 18. Föryngringsskottens största bladskifvor 14,0—14,5 mm. långa, 

 8,7"~9,o mm. breda. 



Utmärkt isynnerhet genom sin smala blomkrona och sitt stora, färgstarka 

 honungstecken. 



9. L. bor. f. pallida Sernander. Studier öfver skottbyggnaden hos 



Unna a borealis L., uti »Botaniska Notiser för år 1891» utg. 



af C. F. O. NoRDSTEDT. Sid. 233. 



Tafl. 6, bild. 26. 



Närike, Lerbäcks socken. Dammen, i granskog (nr. 11) 1928^^06. Lefvande 

 exemplar hemförda af assistenten N. Sylvén, som efter anvisning af docent R. 

 Sernander sökt och funnit växten på dess ursprungliga växställe (»locus 

 classicus»). 



Diagnosis. Forma e sectione PoliocJiroinaruui. Corolla longa, angusta, 

 externe albida lobis superioribus subroseolis; lobis corollae biformibus, superioribus 

 brevioribus et latioribus quam inferioribus. Signum nectareum permagnum, 

 vitellinum, radians, perramosum; labium infe rum de cetero album. Labium 

 superum parte media roseola, nervis principalibus aurantiacis, lobis ex maxima 

 parte albis. Calyx mediocris, sepalis angustissime lanceolatis, acuminatis. Fol i a 

 forma Variante, colore subdilutius viridi. 



Blomkronans längd (longitudo corollse) c:a 11,2 mm. 



Underläppens bredd (latitudo labii inferi) » 9,5 » 



Blomfodrets längd (longitudo calycis) » 2,8 » 



Blomkrona lång och smal; brämflikarne olikformiga, öfverläppens korta 

 och breda, rundadt ovala, underläppens tämligen långa och smala, äggrunda, 

 något afsmalnande mot toppen; utsidans färg hvitaktig med rödaktig anstryk- 

 ning hos öfverläppen. 



Öfverläppens insida, se bild. 26 b: pipdel mildt rosenröd med hufvud- 

 nerverna gulröda; brämflikar hvita, med undantag af allra nederst, dit pipdelens 

 färgning sträcker sig. 



Underläppens insida, se bild. 26 c: pipdel med mycket stort, radierande, 

 rikgrenigt, höggult (något åt orange) honungstecken, hvars mellanrum äro hvita; 

 brämflikar hvita, med yttersta topparna af honungstecknets hufvudstrimmor 

 inskjutande i deras allra nedersta del. 



Blomfoder medellångt; flikar mycket smalt lancettlika, starkt tillspetsade, 

 se bild. 26 a\ färg grön, med nedre delen af utsidan rödbrunaktig. 



Örtbladen mycket växlande till formen, än något smalare och längre än 

 vanligt, än motsatsen, än af medelform; deras färg något ljusare grön än vanligt. 



Denna utmärkta form är lätt igenkänd på sitt stora, rikt förgrenade 

 honungstecken och sin egendomliga färgteckning på öfverläppens insida. 



