Í9 



ridknak, az utóbbiak pedig a Schizotrocha alcsoport családjaival azonosak. 

 Epen így nem sorolhatók egy csoportba a Zygotrocha alcsoport Philodi- 

 naea és Brachionaea családjai sem, annyival is inkább, miután eltekintve a 

 két család szervezeti viszonyaiban mutatkozó fundamentális eltérésektől, 

 az utóbbi család kerékszerve tényleg nem is «zygotroch», hanem inkább 

 «polytroch». 



Az Ehrenberg utáni időkben a Rotatoridk-kal foglalkozó búvárok kö- 

 zül legelőször Dujardin F. és aztán Leydig F. méltatták figyelemre a Rota- 

 toria!; osztályozását, még pedig az első 1841-ben, a második 1854-ben, de 

 ők nem csatlakoznak a fentebbi beosztáshoz s az életmódban voltak haj- 

 landók keresni a rendszertani beosztás irányelveit. Elveiket azonban nem 

 vitték keresztül részletesen s jóformán csak megjelölték az alapot a hely- 

 hez kötött életmódot folytatók s a szabadon úszók csoportjának megkülön- 

 böztetésével. Dujardin különben a fent jelzett elvek szem előtt tartásával a 

 Rotatoriák-Sbt három csoportba osztotta s nevezetesen megkülönböztetett 

 1. Helyhez kötötten élőket (Floscularia stb.), 2. Szabadon úszókat (Bra- 

 chionea) és 3. Úszómászókat (Eotiferes). Leydig ellenben egyebek mellett 

 különösen a láb létezésére vagy hiányozására és szerkezetére fektette a 

 fősúlyt. 



Az EHRNEBERG-től felállított fenti s a Dujardin és Leydig felfogásától 

 egészen eltérő alapon vitte keresztül a Rotatoria!; osztályozását Carus J. V. 

 1863-ban a GERSTAECKER-rel közösen írt «Handbuch der Zoologie» II- ik 

 kötetének 418 és következő lapjain. Ő ugyanis mindenek előtt a bélcsa- 

 torna szerkezetét vette irányadónak s ennek alapján az összes Rotatoria 

 fajokat két nagy, bár egyenlőtlen csoportba osztotta. A két csoport keretén 

 belül aztán 8 családot különböztet meg, melyek közül 7 az első és egy a 

 második csoportba esik. A családok megkülönböztetésénél a test általános 

 orismologiai viszonyain kívül különösen a lábak szerkezetére, az ujjak szá- 

 mára és nagyságára s a testtakaró szerkezetére fektette a fősúlyt, de tekin- 

 tetbe vette az életmódot is. Carus J. V. rendszere különben rövid áttekin- 

 tésben a következő. 



I. ENTERODELA. 



(Gyomorral, béllel és alfelnyilással.) 

 1. Csal. Tubicolarina. 



•_>■ 



