90 



A két lüktető hólyagocska az ostorok eredési pontjához közel foglal 

 helyet (II. tábla, 3. ábra v), alattok pedig a tipikusan fejlett «hólyagalakú» 

 sejtmag (II. tábla, 3. ábra n) látható, mely sokszor már az élő egyéneken 

 is szembe ötlik. 



A mag alatt fekszik a tekintélyes nagyságú pyrenoid (II. tábla, 

 3. ábra p.), mely hatalmas keményítő -burokkal körülvéve, nagyon hason- 

 lít a Spirogyrák ismeretes, keményítőben gazdag amylummagjaira. Végre 

 az említett alkatrészeken kívül a testben szétszórva még kisebb-nagyobb 

 számú, többnyire gömbölyded amylum- és excretszemcse (II. tábla, 3. ábra c.) 

 is van. 



A fontosabb méretek a következők : 



A test hossza == 18 — 21 {x 



A « szélessége = 15 — 18^ 



Az ostor hossza = 15 \l 



A pyrenoid átmérője = 6 jjl 



Ezek főbb vonásokban a test morphologiájára vonatkozó tapasztala- 

 taim; a szaporodás összefüggését azonban teljesen tanulmányoznom eddig 

 még nem sikerült. 



A macrozoidok nagyon élénk mozgásúak ; rezegve haladnak előre és 

 gyakran nagy köröket írnak le, miközben hossztengelyük irányában foly- 

 tonosan forognak; mozgásukat a világosság nagyon befolyásolja ; határo- 

 zottan photophilok. 



Az Astrogonium úgy a Pteromonas-, mint pedig a Chlamydomonas- 

 hoz közel áll, de az előbbi lényegesen különbözik tőle héjjának szerkezeté- 

 ben, s az utóbbival való megegyezés is csak a szervek dislocatiójára vonat- 

 kozik, élesen válik el egyébként ez utóbbitól is héjjá és testalkata folytán; 

 rendszertani helye azonban mindenesetre a Chlamydomonas szomszédsá- 

 gában leend. 



Phacus setosus nov. spec. 



(II. tábla, 1. ábra.) 



Az egyének hossza 30 — 31 |i ; kevéssé lapított testtel, mely hosszú tüs- 

 kébe folytatódik, a pellicula igen csikóit. Sok paramylontesttel, egy ostor- 

 ral, spirális sorokban elhelyezett lemezekből álló chlorophorral és szabály- 

 szerűen kifejlődött vacuola rendszerrel ellátott. 



Hab. Balaton part Kövesd (Zala m.) mellett, Potamogeton között. 



Ezen szép állatka teste lapított körtealakú, mellső részén a garat 

 szájadékán kissé bevájt, míg hátul hosszú, 1 2 jx-t is mérő tüskébe folyta- 

 tódik. A test burka meglehetősen resistens és igen szépen látni rajta az 

 Euglenaceák-nal széltében ismeretes csíkoltságot. 



