94 



L. obtusa egy igen feltűnő nagy faj, mely balatonvidéki termőhelyén 

 aránylag elég gyakori, de oly nagy tömegben még sem jelentkezik ott, mint 

 pl. a budapesti városligeti tóban. Ez állatkák aránylag lassan, oscilláló 

 mozgással haladnak előre, s e közben hossztengelyük irányában folytono- 

 san forognak. 



A faj helye a systemában a L. ovum és a következőkben leirandó 

 L. globosa közt van; az előbbitől főleg a tüske hiánya, a test alakja és a 

 paramylonréteg kifejlődése különböztetik meg. 



Lepociüclis globosa nov. spec. 



(II. tábla, 4. ábra.) 



A test gömbölyded vagy kissé hosszúra nyúlt orsódad, hossza 14 — 

 21 [t közt változik ; gyenge burokkal és rövid ostorral ellátott. A chloro- 

 phor számos spirálisokban elrendezett lemezből áll. Stigma, sejtmag és 

 vacuolar endszer úgy mint a L. ovumnál. A par amy Ion vagy korongok, 

 vagy apró szemcsék alakiában van kifejlődve. 



Hab. Balatoni nádas helle mellett. 



Ezen kis faj nagysága meglehetős tág korlátok közt ingadozik ; az 

 extrémek 14 — 21^; a legtöbb alak azonban 15 jjl. Ép olyan változatos a 

 testalak is ; a legtöbb egyén gömbölyded ; Chlamydomonas Pulvisculus- 

 alakú, de vannak oválisak, sőt orsódad alakúak is. 



A testet igen vékony burok zárja körül, melyen a jellemző csíkoltsá- 

 got kimutatnom alig sikerült. A szervezet többi részletei a L. ovum-éval 

 nagyjában megegyezők. 



A test bilaterálisán részarányos ; a rövid garat a vacuolarendszer- 

 hez a hosszvonal irányában vezet, melynek reservoirjához (II. tábla,, 

 4. ábra v .) tapad a hosszúra nyúlt szemfolt (II. tábla, 4. ábra st) melynek 

 centrumában a kis kristálytest tisztán kivehető. A számos chlorophorlemez 

 élénk nedvzöld színt kölcsönöz az egyéneknek, melyeknek paramylonja 

 egyszer a L. ovum jellemző korongjai alakjában, máskor pedig mint apró 

 gömbölyded vagy hengeres szemcse van kifejlődve (II. tábla, 4. ábrapa). 

 Ezen apró szemcsékkel azon excrettestecskék sem tévesztendők össze, me- 

 lyeket tetemesebb fénytörésük a paramylontól már reagensek alkalmazása 

 nélkül is megkülönböztethet. 



A sejtek alsó végében foglal helyet végre a tipusosan kifejlett sejt- 

 mag (II. tábla, 4. ábra n) is. 



A fontosabb méretek a következők : 



Az egyének átlagos hossza ... = 15 jx 



Az « « szélessége = 1 2 {x 



A mag átmérője _._ == 4{x 



A chlorophorlemezek ... = 2 [x 



