130 



Ezen összesen 12 forma közül öt, névszerint b, c, m, x és o jellemzők 

 -ezen kristályokra, mely formák után gyakoriságban még az a és y formák 

 következnek, az n és E alakokkal csak elvétve találkozni, a C, D és F for- 

 mákat végre csak egy-egy esetben figyelhettem meg. A kristályok leginkább 

 ikrek, nevezetesen leggyakrabban az úgynevezett karlsbadi törvény szerint 

 alakulva, de a básis szerint szimmetriás, azaz manebachi ikerkristályokat is 

 találtam közöttük ; egyes kristályokat csak ritkaság számba láthattam. 



Felületüktöbbtekintetbenjellemző, érdekes. A szimmetria-síkotminden 

 megvizsgált kristályon egy az orthoklassal szabályosan összenőtt plagioklas, 

 vékonyabb-vastagabb, a vertikális tengelylyel egyközesen, hullámosan ros- 

 tos lemez módjára borítja, mely takaró azonban az oszlopokra nem terjed 

 át, szintúgy a tetőző lapokon sem található. Az első oszlop lapjai fényesek, 

 sajátságos üvegesnek tetsző felületűek, rajtuk meg nem szakított, nem is 

 sűrű és nem is szigorúan egyközesnek tetsző irányú rovátkolást láthatni, 

 mely az [110 : 021 j övtengely értelmét követi ugyan, de nálánál jóval me- 

 redekebb ; az egyes kristályokon ez a rovátkolás az oszlop egyes lapjain 

 megfelel a rendszer szimmetriájának, a mintegy pontosan egyenlő nagy, 

 két félből alakult karlsbadi ikreken pedig az oszlop mind a négy lapján 

 egyazon irányban jelentkezik köröskörül. Az (100} lapjai rendszerint 

 simák. 



A tetőző lapok közül az orthodómák övének lapjai a szimmetria-ten- 

 gelylyel egyközes irányban finoman, sűrűn vonalasak ; az y lapjai többnyire 

 igen röges felületűek, de feltűnően és következetesen fénytelen, érdes lapok- 

 kal termett az n klinodóma, legkivált a karlsbadi ikreken szembeszökő 

 ellentétben az o fényes lapjaival ; egy esetben megfigyelhettem azt is, hogy 

 az y rögei az o lap felületével egyszerre tükröznek. 



Ezen orthoklas-kristályok elegendő számú, használhatóan tükröző 

 felületű lapokkal birnak, úgy, hogy az ő geometriai elemeiket megállapít- 

 hatjuk. E föladat nemcsak azért volt érdekes, mert az orthoklas elemeit 

 .rendszerint az aránylag legjobban mérhető féleségek, kivált az adulárok, 

 sanidinok szögértékeiből vezetik le, 1 míg az úgynevezett közönséges föld- 

 pát-kristályokról, pl. az elbaiakról, bavenoiakról, fichtelhegységbeliekről, stb. 

 alig rendelkezünk megbízhatóbb szögadatokkal, holott tekintve elterje- 

 dettségüket, épen eme közönséges földpátok az orthoklas összes féleségei 

 között nem kevésbbé fontosak, hanem azért is, mert ezen vlegyászai kristá- 

 lyok tetőző formái közül a (001) és {TOI} dominálván, a karlsbadi ikrek, ha 

 egyébbel nem, legalább azon, a közönséges földpátokra nézve még mindig 



1 így például James Dwight Dana Mineralogiájának 6. kiadásában (Edw. 

 Salisb. Dana, 1892) a 315. lapon az Orthoklas elemei N. von KoKSCHAROw-nak (Ma- 

 teralien Bd. 5. p. 129, 133; schweizi és tyroli adulai- kristályokon végzett méréseiből 

 adatnak. 



