104 



valde villosa, sexdentata : dentibus ceolato-attenuatis, apice aristatis: 

 ovato-triangularibus, apice aris- aristis uncinatis. 

 tatis : aristis uncinatis. 



Apud nos aliéna. (Lusit., Hisp., Ital. Crescit in comitatu: in graminosis 

 etc.) Specimina pauca vidi. montants Budae : Gellért-, Sas-, 



Eemete- et Svábhegy (!!). {Hung. 

 plur.loc.,Ital.,Austr.Germ.Gall.etc.) 



A V. coronata ezek szerint alacsony, vastag s merev szárú növény ; 

 terméscsoportjai s termései csaknem kétszer akkorák, mint a mienkéi ; 

 bracteái hosszúdad-lándsásak, ciliásak. Termése keresztmetszetben nagyjá- 

 ból négyszögletes, kétoldalt hosszant be van horpadva, azonkívül erősen 

 borzas. A terméskorona, a persistens kehely 6-fogú, a fogak tojásdad széles 

 alapból hegyesednek ki s horogban végződnek; a csésze belseje is borzas 

 és kiemelkedő erek futnak össze rajta. 



Ellenben a mi Valerianellánk nyúlánkabb, gyengébb növény ; termés- 

 csoportjai s termései kicsinyek; bracteái nem hosszúdad lándsásak, hanem 

 tojásalakúak, hegyesek, ciliásak. Termése keresztmetszetben inkább kör 

 alakot mutat, kétoldalt alig van behorpadva; koronája belül kopasz, fogai 

 keskenyebbek s hosszasabbak, a hálózatos erek alig emelkednek ki. Kör- 

 nyékünkön igen gyakori e növény, melyet ezentúl Valerianella hamata 

 Bast.-nak kell neveznünk. Eeichenbach Ic. Fl. Germ, et Helv. XII. 1410. 

 képe híven ábrázolja a mi Valerianellánkat, a szövegben pedig Láng és 

 Sadlee példányai után egyenesen a Sashegyről s Gellérthegyről említi a 

 tudós szerző, míg a V. coronata szerinte is délibb vidékek növénye. 



De Candolle x még nem ismeri hazánkból a V. hamatá-t s ezt a másik- 

 kal együtt mediterrán növénynek tartja. Jól sejté De Candolle a V. hamata 

 leírásánál, hogy e fajhoz tartozik a botanikusok «V. coronata »-inak nagy 

 többsége, gyanújának így adván kifejezést : «An ad hanc, aut ad V. corona- 

 tam referenda Fedia coronata auctorum plurimorum ? » 



II. 



Áz Elymus crinitusról. 



Környékünknek egyik florisztikai nevezetessége az az Elymus-f&j, 

 melyet nyár folyamán Szent-Endre és Izbég közt dombokon bőven talál- 

 hatni a Trifolium parviflorum, striatum, 2 Avena tenuis, Hordeum Gussonea- 



1 De Candolle : Prodr. syst, veget. t. IV. p. 628. (1830). 



2 Itt említem e Trifolium incarnatumot, mely flóránkban eddig ismeretlen 

 volt. Ó-Budán szedtem vetés közt 1891. jun. 7-én. 



