108 



Area geogr. Provenit in comitatu Pesthinensi : in collibus aridis et 

 graminosis montanis ad oppidum Sctam Andreám (!!), ad pagum Pomáz 

 (Sándor in hb. univers. Bpest), in sterilissimis arenosis ad Soroksár, Tak- 

 sony (Sadler) ; ereseit prœterea in Banatu Hung, austr. (Heuff. En. Bana- 

 tus 199.) — Planta orientális, dicitur in Smyrna (Schreber), Georgia 

 (Schreber et M. a Bieb.), Tauria (M. a Bieb) crescere, ubi et in Hungária 

 Elymum caput medusae substituere videtur. 



IH. 

 Az Anthyllis Vulnerariá-ról. 



A megye területéről eddig az Anthyllis Vulneraria L. ismeretlen 

 volt. Sadler József említi ugyan ezt a nevet, de a leírásból s növényéből 

 csupán a nálunk közönséges Aiithyllis polyphylla Kit.-ra ismerünk 

 (=A. Vulneraria Sadl. FI. C. Pesth. II. 1840. p. 318.). Azonban a typikus 

 A. Vulnerariá-t bőven megtaláljuk a főváros szomszédságában, Török- 

 Bálint mellett a Csiki-hegyen, a hol 1893. jun. 8-án gyűjtöttem először. 1 



Kerner már az OBZ. XVIII. köt. 384. lapján 2 figyelmeztetett az 

 A. Vulneraria és A. polyjphylla közti különbségre s ennek alapján dr. Bor- 

 bás 3 csak A. polyphyllá-t említ a környékről, mivel itt az igazi A. Vul- 

 nerariá-t — legalább tudva — sem ő, sem más mostanáig nem gyűjtötte. 

 A főbb eltéréseket Kerner és a magam vizsgálatai nyomán a következő- 

 képen állítottam össze : 



Anthyllis Vulneraria L. Sp. pl. ed. Anthyllis polyphylla Kitaibel ap. 

 I. p. 719, (1753). Seringe in DC. Prodr. H. p. 170. 



(1825). 

 A. Vulneraria L. Flora Suecica (ed. Syn. A. Vulneraria var. polyphylla 

 H. 1755.) p. 49. a, (excl. var. ß, y.) Seringe. 



A. Vulneraria Sadl. FI. c. Pest. n. 

 p. 318. (1840.) 

 Planta humilior. Planta elatior, caule altiore. 



Indumentum adpressum, pilis Ion- Indumentum patenti-villosum, prse- 



gis, erectis. cipue inferne. 



Folia pauciora, inferiora plurima Folia numerosa, plurima impari- 

 integra, inferne adpresse pilosa. pinnata, foliolo impari maximo, in- 



ferne patenti pilosa. 



1 Előjön szálanként a Eákoson is, a honnan De. Filaeszky N. hozta 1894. 

 jun. 28-án. 



3 Vegetations-Verhältnissen d. mittl. u. östl. Ungarns, p. 103—104. 1867. 

 3 Budapestnek és környékének növényzete, Budapest, p. 166. 1879. 



