il r, 



A gyomor ép olyan alakníású, mint a Bír. wrceotorto-uÛ ; hasonM 



szervezetű a végbél (V. tábla, 1, 2. ábra) is. 



A gyomor pankreasmirigyei nyelesek és elég tömör plasma! mutat- 

 nak, melybe számos hyalin mag van beágyazva (V. tábla, 1,2. ábra . Zsíros 

 elválasztásuk rendesen a nyél táján szokott összehalmozódni. 



Akiválasztás szerveinek tanulmányozása igen érd redményre 



vezetett. A nepbrydiumok szerkezetét a következőkben adhatom. 



A húgyhólyagból kiindul két hosszú, a test első éa második harmada- 

 ban többszörösen összeliurkolt cső, mely mindegyik felében négj ostor- 

 sejtet visel. Ezek úgy oszlanak el, hogy kettő a hát-, kettő pedig a has- 

 oldal felé fordul. 



Figyelmes vizsgálat azt mutatja, hogy ezen két nephrydinmcső a test 

 hasoldalán egy keresztedény által összefügg egymással (V. tábla, I. 2. ábra), 

 úgy hogy az egész kiválasztórendszert csak mint egyetlenegy önmagába 

 visszatérő csövet tekinthetjük. A rendelkezésemre álló irodalomból látom, 

 hogy a Laánularia socialis nephrydiumrendszeréröl állítja Htxi.i 

 vízedények ezen összefüggését először; azóta ez csak néhány Rotatoriáról, 

 névszerint a Hydatiria, Floscularia és Apsilus-iól ismereti a. Nagyon való- 

 színű azonban, hogy későbbi kutatások a Botatoriák számos alakjánál, talán 

 általános elterjedésben is, fogják ezen tényt kimutathatni. 



A nephrydiumcsövek falait aránylag vastag, erősen Bzemcséa mirigy - 

 kinézésü protoplasma alkotja, mely helylyel-közzel, kisebb-nagyobb 

 fén} 7 ű szemcséket zár magában. Az állat testüreget víztiszta folyadék 

 tölti meg, melyben szétszórva egyes, igen halvány fehér sejtszerű ki plel 

 úszkál. 



Az ivarszervek tekintetében újat nem tudok felhozni; ezen szervek 

 monogonont typusos fejlődésüek. Állnak pedig egy nagy kétkarélyó eair- 

 fészekből, melyhez az erősen szemcsés protoplasmájn barna bzókí 

 tapad. Eendesen az uterusban többé-kevésbbc fejlődött peték i^ láthatók; 

 az oviductus a cloakába nyilik. 



Az idegrendszerközpontja a, garat felett fekvő nagy ganglionsejthal- 

 maz, mely a test középvonalában foglal helyet és rendesen vesealakú, kél 

 karélyú. Erős nagyításokkal való figyelmes vizsgalata i p olyannak tünteti 

 fel, mint a milyennek a Cladocerák idegrendszeri középpontjai ismerjük; 

 itt is számos kissé sárgás dúczsejtek képezik a/, agy kerületét, míg ba 

 ennek központi részébe állítjuk be a nagyító foknsát, finom az« mes» - pro- 

 toplasma látszik. Az agy hátnak fekvő részéből indnl ki egy ideg, mely a 

 tapogatóhoz vezet és ennek végén kevés számú, hosszú, bipoláris idi 



* Huxley T. H., Lacinularia socialis. Trans, Mi.-r. Boe. London, 18 

 Pl. I. Fig. 3. 



** V. ö. Plate H. Ludwig, Die Räderthiere. pag. 81! 



