117 



melletti «Csehi berek» állóvizeit kutattam. Az úgynevezeti i Határárok »-ban 

 számos más Rotatoria, így pl. Br. urceolaris, Cathypna lunaria, LepadeUa 

 ovális társaságában fordult elő. Ujabban a budapesti városligeti fco felesín- 

 lakó állattársaságában konstatálhattam ezen alakot, de itt sem valami ; 

 mennyiségben. 



A nőstények csaknem kivétel nélkül szabadon úszók : mindössze csak 

 két esetben láttam őket ragasztó mirigyeik váladéka segélyével mi 

 fonalakra tapadva. 



A mi ezen alak rendszertani állását és rokonsági viszonyán* illeti, 

 erre nézve részben már a pánczél morphologiai leirásánál nyilatkoztam. 

 A legközelebb álló alak, a Lauterborn leírta Br. rhenamu Laut., melylyel 

 szóban lévő fajunk anatómiai tekintetben, eltekintve néhány részlettől, 

 meglehetősen megegyezik. A fökülönbséget e két faj közölt, mint már i m- 

 lítettem, a mellső és hátsó pánczélvég tüskéinek kifejlődése adja. 



Lauterborn az idézett helyen * úgy nyilatkozik, hogy Br. rhenamu 

 valószínűleg végső alakja amaz alaksornak, mely a Br. Bakeri és Br. bre~ 

 vispinus-on át a hátsó pánczéltüskék folytonos rövidülésével a in 

 fajhoz vezet. 



Bilfinger,** ki a Br. rhenannst újabban szintén Németországi tan 

 figyelte meg, egyenesen a Br. brevispinus egy fajváltozatának mondja: 

 más helyen azonban későbben maga a Br. brevispinus-fajt a Br. Bakeri- 

 val óhajtja egyesíteni. Habár utóbb nevezett szerzőt ezen végletekbe 

 nem is követjük, annyit azonban minden esetben be kell ismernünk, hogy 

 ezen három alak tényleg folytatólagos sorozatot ad, melybe a Br. Entzii 

 mint negyedik a Br. rhenanus és Br. brevispinus közé ékelődik és ezen 

 alakokat még szorosabban kapcsolja össze. 



2. Brachionus pentacanthus n. sp. 



(V. tábla, 3, 4. ábra.) 



Ezen érdekes alak faji jellemzését a következőkben adhatom. 



A pánczél maximális hossza 320 mm.; hossza úgy aránylik a 

 hez, mint 2: 1 ; a sodrószerv több karólyú. A gyomor számos. Bokszöglete- 

 sen összenyomott sejtekből áll, melyek világos-harna festőanyagul i - nagy 

 sárga olaj cseppeket tartalmaznak. 



A pánczél hát-hasi irányban kevéssé összenyomott : mellső 

 öt tüskét visel, melyek középsője egyszersmind a leghosszabb, míg a kél 

 szélső a legrövidebb. 



* Lauterborn, op. cit. pag. 2G9. 

 ** L Bilfinger, Zur Rotatorienfauna Württembergs. II Beitrag. M,t Dal II. CO. 

 Sep. Abdr. aus Jahreshefte d. Vereins f. vaterl. Naturkunde in Wttrtt. 1894 | 



9 



Természetrajzi Füzetek. XVII. köt. 



