119 



A pánczél mellső vége hasoldalán gyengén ívelt éfl a teel középvona- 

 lában kis bevágással van ellátva. 



A test hátsó vége felé helyt foglaló úgynevezett ihátsó oldaltfiskéki 

 kérdéses fajunknál igen erőteljesen vannak kifejlődve; sokkal hosszabbak, 

 mint ezt Hudson és Gosse a Br. pala-wiú rajzolják 1 és csaknem oly hosz- 

 szúak, mint azon Br. pa/a-egyéneken, melyeket Fuir és \ 'ávka Legújabban 

 az alsó-poczernitzai tóban találtak. 2 Nevezett szerzők rövid j( 

 kitűnik, hogy a tőlük megvizsgált állatok ezen oldaltüskéit mozgathatók- 

 naktekintik. E felfogásukban azonban nem osztozkodhatom. [gaz o 

 hogy úszás közben tényleg az észlelhető, hogy ezen oldaltûskék időről-időre 

 jobban elállanak és azután hirtelenül az állat testéhez simulnak, ha pedig 

 az állat úszása közben megáll, megint széjjel terpeszkednek. Ez a dolog 

 úszó Br. pala- és pentacanthus-egyénéken elég sokszor észlelhető. Mindeme 

 látszólagosan önkényes mozgások azonban véleményem Bzerinl igen egy- 

 szerű mechanikai okra vezethetők vissza. Ezen tüskék ugyanis a gyors 

 előrehaladás okozta vízáramtól, mely a kerékszervtől hátrafelé hat, nyo- 

 matnak közelebb az állat testéhez; ha ezen víznyomás pedig megszűnik, 

 akkor ruganyosságuk következtében helyükre mintegy visszapattannak. Én 

 ezen nyúlványokban egyszerű cuticula kinövéseknél egyebei Dem tudok 

 látni. 



Érdekes azon sejtréteg, mely a sodrószerv támasztósejtjei alatt az 

 agydúcz két oldalán fekszik (V. tábla, 4. ábra/)), és melynek összefog 

 a nephrydiumcsövekkel, habár gyanítom, de egész bizonysággal mindeddig 

 kimutatnom nem sikerült. Valóságos syncytium ez, melyben helyenként kis 

 «hólyagalaku» magvak vannak elszórva, és mely igen szeme 



A kötőszövet néhány szála és rostja a példányok legtöbbjén tisztán 

 látható. 



Az állat hátoldalán, a húgyhólyag fölött fekszik egy kis képlet, mely 

 az összetévesztésig hasonlít multipoláris dúczsejthez,[nagy hyalin magvával 

 és kissé szemcsés szürkés plasmájával (V. tábla, 4. ábra g). Valószínűnek 

 tartom, hogy ezen sejt nem a kötőszövethez tartozik, hanem pendantja 

 azon idegnek, melyet Möbius, a Brachionusok anatómiájának legavatottabb 

 ismerője a Br. plicatilis-röl és a test hasonló helyéiül ír l< . 



Az izmok közül igen jól láthatók a kerókszew (V. tábla, I. ábra m) 

 és a láb retractorjai (V. tábla, 4. ábra mj, mely előbbiek az i I leg- 



erőteljesebben kifejlett izmai. A többi izmok, így oóvszerinl az oldalsó, a 



1 Hudson et Gosse, op. cit. Pl. XXVII. Fi;;. 3. 



2 Ant. Fric und V. Vávka, Untersuchungen liber die Pennádéi G 

 Böhmens. IV. Die Thierwelt des Unterpocerniteer und Gatterechlager Teiche». Archiv 

 der Naturwiss. Landesdurchforschung von Böhmen. IX. Bd. Nr. i Prag ls ' u 

 pag. 48. Fig. 25a. 



3 Möbius K., op. cit. Tab. V. Fig. Ikf. 



