122 



ben anatomiailag is érdekes állatkát vizsgálataim alapján részletesen is- 

 mertetem, annyival is inkább, mivel néhány szervezeti részlet tökéletesebb 

 megismerésére jutottam, mint Eckstein. 



Minthogy eddig kielégítő szabatos faj diagnosis hijján vagyunk, ezt a 

 következőkben adhatom. 



A pánczél ovális, elől is, hátul is mély bevágású, lapos has és dom- 

 ború hátoldallal. Maximalis hossza 124//.; hosszaságának aránya széles- 

 ségéhez 3 : 2. A kerékszerv látszólag öt lebenyből áll és négy vörös szemet 

 visel. A bélcsatorna igen hyalin s kevés mennyiségű ockersárga festőanya- 

 got tartalmaz. A pánczél mellső felében likacsoktól át van törve. A pete- 

 fészek a gyomorra mindig keresztben fekszik. Habit. Állandó vizű növény- 

 dús pocsolyákban. Budapest (1894. szept.). 



Az egyének hossza 116 és 124 fj. közt váltakozik, szélességük ha- 

 tárértékei 70 és 83 fi. Leggyakoriabbak az 116 — 120 // hosszúságú 

 egyének. A pánczél hasoldala csak igen kevéssé domború és a hátoldalhoz 

 viszonyítva egyenesen laposnak mondható. Alakja általában ovális, mellül- 

 hátul is mély bevágással bir (VI. tábla, 1. ábra). 



A mellső bevágás a hátoldalon mélyebb, mint a hasoldalon, de mind- 

 két helyt visel egy sajátságos cuticularedőt (VI. tábla, 1. ábra r), melyet 

 Eckstein* «schmaler, gekörnelter Umschlag» néven ismer, melyet azon- 

 ban ábráin nem tüntet fel. Figyelmes vizsgálat után azt állíthatom, hogy 

 ezen redő nem szemcsés, mint Eckstein mondja, hanem kis likacsokkal 

 van átfúrva, hasonlóképen mint néhány Brachionus-í&] testburka. 



A hátsó kivágás csak hátoldali ; a hasoldal csak igen kis öblös be- 

 vágást visel, míg ez a hátoldalon mélyen, csaknem a pánczél harmadáig 

 terjed. Ezen bevágás nem háromszögletes, mint a mellső testrész háti be- 

 vágása, hanem kezdetben egyenközű szélű, végén pedig kissé ívesen van 

 határolva (1. VI. tábla, 1. ábra). 



A pánczél két lemeze igen szorosan egymásra borul a test szélén, 

 úgy, hogy a pánczéllemezek képezte lumen határvonala mint zeg-zúgos 

 vonal látszik. A láb négy izből és az ujjakból áll. Az izek nem mind egy- 

 formán hosszúak ; leghosszabb az utolsó, legrövidebb a második ize. A volta- 

 képeni láb hossza 30 /z, az ujjaké pedig majd 21 /x. 



Az ujjak (VI. tábla, 1. ábra r) mindegyike megint két izből áll, egy 

 rövid, de széles alapizből és a hosszú, hegyesen végződő tulaj donképeni 

 ujjból, melynek igen hegyes végei a hasoldal felé kampóalakuan meg van- 

 nak hajolva. Igen jó hasznát veszi ennek az állat, moszatok (Spirogyrák, 

 Zygnemák) közt való mászkálása közben. 



A köztakaró. Az állatok lágy testrészeit körülzáró pánczél meglehe- 

 tősen vastag és szilárd ; matrixrétegét azonban hiába keressük, a testfal 



* Eckstein, op. cit. pag. 388. 



