65 



Színezet. 



Allatunk fejvértje vörös-barna, vagy bronz-barna; szeplőtlen, vagy 

 kicsiny, sötét pettyekkel behintett. A hát középmezeje a fej vért szélességé- 

 ben sárgás-, vörhenyes-, vagy olajbarna, néha azonban hamvasszürke. Ezen 

 a középmezön a nyakszirtj)aizs hátsó szélén ékalakiian eredő, hátrafelé 

 szélesedő s a fark első vagy második harmadában ugyancsak csúcsba futó 

 sárgás-, vagy olajbarna sötét szalag vonul végig, mely azonban a hamvas- 

 szürke példányokon élénk téglavörös is lehet. Ezt a szalagot szabálytalanul 

 elhelyezett sötétbarna vagy feketés, szögletes foltok és vonáskák szegélyezik, 

 minek következtében oldalszélei mintegy csipkézettek. E szalag szegélyfolt- 

 jaival együtt gyakran nagyon elmosódik. A fark háta egyszinü szürke ; a 

 végtagok fölül vörhenyes-barnák, sötéten pettyezettek. Az orr csúcsa s a 

 felső ajakpaizsok sárgás-fehérek. A törzs oldalán, az orrlyukon eredő s a 

 szemet átszelő széles, sötétbarna pánt húzódik, melynek felső szélét sötét 

 pettyek kisérik ; alsó harmadában egész hosszában egy fehéres csík szeli át ; 

 felső szélesebb részében a himnél sárgás foltok tűnnek elő. Az áll s a torok 

 fehér; a mell s a has a hímen világos borsózöld, a nőstényen ragyogó 

 kénsárga ; a fark alul fehéres. 



A fiatalok a felnőttek színruháját viselik, színeik azonban még kevésbbé 

 kifejezettek s a test alsó oldala többnyire fehéres-zöld. 



Ivari dimorphismus. 



Hím. Kisebb, karcsúbb, törzse rövidebb ; haspaizsai 25 — 27 kereszt- 

 sorban állnak. Hátsó végtagjai hónaljig érők. Farka erőteljesebb, hosszabb, 

 tövén duzzadt, 83 — 97 pikkelyörv van rajta. Czombmirigyeinek szájadékai 

 nagyok, ellyptikusak, kiemelkedők. Hátrajza kifejezettebb ; oldalpántja felső 

 részében sárgás foltok tűnnek elő ; alsó oldala borsózöld, szeplőtlen. 



Nőstémj. Nagyobb, vaskosabb, hosszabb törzsű. Haspaizsai 28 — 31 

 keresztsorban állanak. Hátsó végtagjai csak a törzs első harmadáig érnek. 

 Farka karcsúbb, tövétől kezdve egyenletesen vékonyodó, 62 — 81 pikkelyörv 

 van rajta. Czombmirigyeinek szájadékai kicsinyek, kerekdedek, lajtosak. 

 Hátrajza kevésbbé kifejezett; oldalpántja egyszínű ; alsó oldala kénsárga, 

 szeplőtlen. 



Földrajzi elterjedés. 



A faj eddig csak a Kaukázusból volt ismeretes, és a Cserna völgyének 

 alsó részében a következő hegyeken találtam reá: Coronini-magaslat, 

 Clepeiiiacu, Ogasiil Cosianc, Locu ursului, Funtina mosului, Poiana enperi 

 és Kusiu. Csak a hegység alacsonyabb részeiben tartózkodik s legfeljebb 

 569 méter magasra hág. A magyarországi s a távol fekvő kaukázusi lelő- 

 helyeket nehéz szerves kapcsolatba hozni, főkép mivel a faj Oroszország déli 



Természetrajzi Füzetek. XVni. köt. «5 



