84 



ket borító penészszel, nem volt már alkalmas a tovább tenyésztésre, mert 

 gazdát, élődit megölt a gyüjtőüveg cyankaliuma. Itt tehát friss, élő anyag 

 adhat csak teljes felvilágosítást, meg a rendszeresen keresztül viendő 

 tenyésztés. Annyit azonban a holt anyag megvizsgálásából is ki lehetett 

 deríteni, hogy itt termékenyítési aktus nem fordul elő„hanem a perithecium, 

 miként ezt a 6-ik ábrán látni, egy oldali (p.) sejtből ered, ez a sejt növeke- 

 dik meg később, mint ezt a 4. és 2. ábrák mutatják. 



A Laboulbenia gigantea megegyez a többi rokon fajokkal alkotására, 

 legalább a főbb vonásokban. Legfiatalabb állapota egy ízeit, egyszerű penész- 

 szál, mely a bogár testén megjelen s mely később mint a 6-ik ábrán látható, 

 több sejtre tagolódik. Ezek közül a legalsó két sejtből lesz a nyél, az erre 

 következő p.-yel jelölt sejtből lesz a perithecium ; a felfelé következő három 

 sejt a paraphysis tartó, a 4-el jelölt később összenyomatik, ebből válik a 

 paraphysisek alapi gyűrűje, az 5-ik sejt pedig a paraphysis kocsány, mely 

 aztán eleintén két, később pedig nagyszámú sejtszálakat visel, a jobb név 

 hiányában paraphysiseknek nevezett sejtszálakat. Ezek igen tekintélyes 

 hosszúságra megnyúlnak, (300 — 400/i) s fiatalon egyenesen kihúzottak, 

 majd meggörbülnek, felpödrődnek, s így a fajunkra jellemző alakot öltik. 

 Néha paraphysishez hasonló szálak még oldalt is erednek, a gyűrű alatt, 

 mint teszem a 4. ábrán van rajzolva, s valószínű, hogy H. Kaesten az ilyet 

 nézte hím ivarnak, pollinodiumnak. 



A fiatal perithecium kifejlődését a 2. 3. 4. ábrák tüntetik föl, végleges 

 ascustermő állapotát az 1. ábra mutatja. Érett korában nyakán fekete 

 szemölcsöt visel, mely jellemző a L. fajokra. Az ascusokat csak fiatal peri- 

 theciumban sikerült látnom (4. ábra). A spórák, a készítmény vizétől duz- 

 zadva, a perithecium száján át kinyomúlnak s vastag hártyájuk menten 

 felduzzad, miként a 7-ik ábrán látni, mely a peritheciumból kinyomuló 

 spórákat mutatja, a legelső már hatalmasan felduzzadt, míg a legutoljára 

 kikerülők, p. a 3., 4. számú, még csak ránczos, meg gyűrűsen hasogatott 

 sejthártyába vannak rejtve. A spórák kétsejtűek, minden sejtben egy igen 

 jól, festés nélkül is látható, nagy sejtmag van. Különben a sejtmagot az 

 összes sejtekben jól lehet látni. 



A L. gigantea sejthártyája, ép úgy, miként rokonainál is, a fejlettség- 

 gel lépést tartva, színt ölt, eleinte sárgás, később rozsdabarna lesz, neveze- 

 tesen a perithecium meg a paraphysisek barnulnak meg. 



A sejthártya még két érdekes dolgot mutat. Az egyik a növekedő 

 nyélsejtek hártyájának betüremlése (1. ábra), az Oedogoniumok stb. mód- 

 jára, a másik a sejthártya likacsossága. 



Az érett L. nyelének és paraphysis kocsány ának sejtfala igen meg- 

 vastagszik s e falat számos likacscsatorna fúrja keresztül. 



E likacscsatornák a penészek körében általán a ritkább jelenségek 

 közé tartoznak, s érdekes tudnunk azt, miként a 8. ábra mutatja, hogy 



