Ill 



AGROSTOLOGIAI MEGJEGYZÉSEK 

 PERLAKY GÁBOR FLORISZTIKAI KÖZLEMÉNYEIRE. i) 



Alföldi Flatt KÁROLY-tól, Alsó-Lugoson. 



Mindig örömmel üdvözlök olyan szaktársat, olyan «fehér hollót», a 

 ki az Agrostologiának — sajnos ! — csak kevéssé felkeresett mezejét láto- 

 gatja, és kész vagyok öt mindenkor tettel és tanácscsal támogatni, ha ezt 

 minden mellékgondolat nélkül olyan őszintén veszi, a mily őszintén én 

 nyújtom. Gyűjteményem és könyvtáram annak mindenkor rendelke- 

 zésre áll. 



Ezeknek előre bocsátása után, úgy vélem, hogy jó szolgálatot teszek a 

 szerzőnek, valamint általában az Agrostologia iránt érdeklődőknek, ha az 

 alábbiakban jóakaró megjegyzéseimet közlöm. 



Az Elymus caput Medusae, L. és Elymus criniius, Schreb. füzérkéi 

 egíjvirágúak, miként erről bárki mindig meggyőződhetik, s a hogy az elő- 

 ször említett fajra vonatkozólag a Spec, plant, ed. I. is (helyesen !) mondja. 

 A többi editiók (melyek nekem mind megvannak : Ed. L, II., III.,'^ IV.) 

 helytelenül említik a hifloris-t. 



Az Agrostologia mai állásában az Elymus -génuazt egj^ebek közt a 

 két-töhbvirágiiság is jellemzi, sőt egyedül ez a bélyeg választja el a Hor- 

 deum génusztól, melynél a füzérkék csupán egyvirágúak (némely fajoknál 

 satnya füzérkék is vannak), vagy legfeljebb egy második virág rudimentu- 

 mával bírnak.^ 



Grisebach, a ki Ledebour Flora Rossica-ja részére az Oroszbiroda- 

 lom Pázsitféléit feldolgozta, az egyvirágú £'/i/î>?î/s- fajokat Medusather 

 (= Medusa szálkáju, a borzasán álló szálkák miatt) néven, mint külön 



^ Természetrajzi Füzetek. XVII. (1894), pp. 100—111. 



" Az ed. m, vagyis a bécsi kiadás az ed. Il-nek változatlan lenyomata, sőt a 

 lapszámok is mind egyeznek; az ed. IV. WiLLDENOWnak nagyon megbövitett 

 kiadása. 



» V. ö. Bentham-Flatt : Pázsitfélék (1886), p. 163, és Hackel in Engl, et 

 Prantl: Nat. Pflanz, fam. Gram. (1887), p. 76: «Höchstens mit dem Eudiment 

 einer zweiten Blüthe». 



