1Í3 



rektifikálta. Wulfen is a Flora Norica (ed. Graf et Fenzl 1858), 173-ik 

 lapján SoHEUCHZER faját — helyesen ! — az Elymus crinitus-hoz vonja. 

 Ezen faj smyrnai előjö vételének legelső adatát nem ScHREBERnek köszön- 

 jük, hanem ScHEUCHZERnek, a kitől Schreber csak egyszerűen átvette. 

 ScHEucHZER írja : « Gr. secalimim aristis longissimis Sherardi, qui Smijrná 

 misit». 



Ha a «Plantarum históriáé universalis Oxoniensis» harmadik kötetét 

 kifogástalanul és helyesen idézni akarjuk, úgy ezt a kötetet (kivált ha az 

 autor-i'ó\ van szó, miként pl. PERLAKYnak a Valerianellák-ra\ szóló 

 czikkében is a 102-ik lapon; « Pseudovaleriana annua, semine coronato 

 major LusUanica Nobis») sohasem szabad Morison nevével vagy egyénisé- 

 gével összekötni, mert Morison már 1683-ban meghalt a nélkül, hogy a 

 legcsekélyebb irodalmi hagyatékot a Hist. Oxon.-nak 1699-ben megjelent 

 Ill-ik kötete részére hátra hagyta volna,* úgy, hogy ezt a Ill-ik kötetet 

 még csak mint Morison «opus posthumum»-át sem szabad tekintenünk. 

 Ez a ni-ik kötet kizárólag Jacobus Bobart önálló műve, s éppen ezért 

 sokan egyedül a Bobart neve alatt említik, a Morison név teljes elhagyásá- 

 val ; így pl.: ScHEUCHZER Agrost. (1719), p. 29, Burmann Thesaur. zeylan. 

 (1737), pp. 173 — 174, stb., és így a fenti idézet: ((Pseudovaleriana annua 

 etc. . . . Nobis») alatt is, mint autor Jac. Bobart éi-tendő. Szükséges ezt 

 tudnunk, mert éppen az Elymuß caput Medusae legelső ismertetője is — 

 Bobart. 



BiEBERSTEiN Flora taurico-caucasica-jának méltatásánál elkerülhetet- 

 lenül szükséges az 1819-ben megjelent ú. n. IH-ik kötetet, vagyis jobban 

 mondva «Supplementumw-ot is forgatunk, a mely az előző két kötetnek 

 igen sok tévedéseit igazítja helyre. Ecclatans példa erre nézve éppen az 

 Elymus caput Medusae és E. crinilus. (Mellesleg megjegyezve Perlaky 

 czikkében (p. 106) az E. crinilus idézete «Flora taur.-cauc. I. (1808), 209 

 lapít nem helyes, mert a 209 nem lapszám, hanem a species folyó száma, 

 ez pedig van a Tom. I. (1808), p. 81-ik lapján.) 



A Perlaky által is idézett I-ső kötet n. 209 szerint Bieberstein 

 E. crinitus-t említ; közvetlen utána pedig n. 910 alatt (p. 82) az Elymus 

 intermedius-i írja le. 



Ha már most a Bieberstein Hl-ik kötetét, a Supplementumot is elö- 

 veszszük, úgy itta 90-ik lapon (a species folyó számai egyeznek) n. 209 alatt 

 az Elymus caput Medusae fajt látjuk, a következő megjegyzésekkel: 

 «E. crinitiis Flor, taur.-cauc. n. 209(exclusis synonymis praeter Pallasii)». 



«Comparatis speciminibus tauricis adultioribus cognovi nostrum non 

 differre ab E. capito Medusae in Flora taur.-cauc. I. p. 82 commemorate.» 



* V. ü. Pulteney: Geschichte der Botanik, etc. mit besonderer Rücksiclit auf 

 England. (Angolból fordítva.) Leipzig (1798), pp. 215—225. 



Q 



Termétxetrajzi Füzetelt, XVIII. köt. 



