117 



tető növényt írja le. Zigno ETTiNGSHAUSEN-nek is küldött belőle górcsövi 

 vizsgálatra és ő azt találta, hogy a törzsére nézve nagy megegyezést mutat 

 a CalamUes-se\, a levelek elhelyezésére nézve a Cordaites egyed végén 

 rojtosan álló levelekkel, a levelek hosszvonalzatára nézve a Noeggeralhia- 

 hoz, a «fanemü hengerded törzs» szöveti szerkezete pedig a Cycadeak-hoz 

 közelítik. GüMBEL^ pedig 1874-ben mint mészkivdlasztó algát írja le. 



Br. Zigno 1879-ben^ azt írja róla, hogy «a levelek elhelyezésére és 

 párhuzamos állására nézve a Yucca- félékkel egyezik». nem tekinti 

 algának, mint Gümbel, hanem szerinte leginkább a monokotiledonokra 

 emlékeztet, és mivel nem tudja sehová beosztani, egy sajátságos család 

 képviselőjének tartja, a mely csakis a júra-korban élt. Suess volt az első 

 18B7-ben,^ a ki határozottan állatnak tekintette, mert Massalongo — a mint 

 ezt Zigno az 1879-ben megjelent munkájában írja ■ — csak azt hiszi, hogy 

 Oí^trigának volna tekinthető. Suess az észak-olaszországi templomokban 

 használatban lévő márványokról szól, a melyek szerinte nagy mennyiség- 

 ben kagyló átmetszeteket tüntetnek föl, a melyet másnak nem tarthat, mint 

 Pernanak és pedig valószínűnek mondja, hogy a felettök fekvő rétegekben 

 gyakori Perna Boiiéi-nak fejlettebb példányai. Hantken Miksa már 1882- 

 ben, a mint ezt később látni fogjuk, ostreához hasonlónak mondotta. 

 Tausch^ Trichites-nëk, Gümbel 1890-ben és Boehm 1892-ben pedig hatá- 

 rozottan Ostrea-nok mondják. 



Hogy az eddig ismert «Lithiotis» példányok olyan értelemben, mint 

 azt Zigno báró vette, nem léteznek, az már be van bizonyítva. Az én czélom 

 az, hogy két olyan példányról szóljak, a melyeket Zigno szintén Lithiotesek- 

 nek tartott, de a melyek eddig még jórészt ismeretlenek, és mivel új lelő- 

 helyről — a Bakonyból — és más korból valók, mint az eddigi Lithiotis 

 néven szereplő Ostreák. Azt hiszem, nem cselekszem helytelenül, ha meg- 

 ismertetem és megfigyeléseimmel én is megerősíthetem BoEHM-nek alapos 

 és helyreigazító megfigyeléseit. 



Ezen közlemény megírására az birt engem, hogy a budapesti magyar 

 kir. tud. egyetem palaeontologiai intézetének gyűjteményében van két olyan 

 kövületpéldány, a melyeket maga br. Zigno is LUhio fis- éknek ismert el, 

 és a nevezett múzeumban a phitopalíeontologiai gyűjteményben a Lytho- 

 thamniumok után volt kiállítva. 



' Suess u. v. Mojsisvics, Studien über die Gliederung der Trias und Jura- 

 Bildungen in den östlichen Alpen. (Jahrb. d. k. k. geol. R. A. Bd. XVII. P. 580.) 



^ Zur kenntniss der Fauna der «Grauen Kalke» der Süd-Alpen. (Abhand. d. 

 k. k. geol. R. A. Bd. XV. Wien. 1890.) 



' Lithiotis problematica Gümb. eine Muschel. (Verhandl. d. k. k. geol. R. A. 

 Jahrg. 1890.) 



* Lithiotis problematica Gümbel. (Bericht, d. naturforsch. GeseU. zu Freiburg. 

 J. B. Bd. VL 1892,) 



