150 



ból már 12-nek álczáit dolgozta fel, s azok meghatározására dichotomikus 

 táblázatot is közölt. E táblázat, melyben a Molge Monta7idoni-n kívül va- 

 lamennyi hazai fajunk álczája benfoglaltatik, a további tanulmányokra 

 nézve kétségkívül becses kiinduló pontúi szolgálhat ; mindazonáltal nem 

 egyszer értéktelen, vagy legalább is nagyon kétes értékű jellegekre alapítja a 

 fajok megkülönböztetését, a mi nagyon sokat levon, egyébként elvitázha- 

 tatlan becséből. Oly jellegek, mint a szemhéjközötti távolság, az orrlyukak 

 egymástól való távola, a szem távola az orrlyuktól, a szem vízszintes át- 

 mérője, a legnagyobb ujj hossza, a fark tövének szélessége stb., az álcza 

 kora szerint folytonos változásnak lévén alávetve, nagyon relatív értékűek 

 s egy-két ilyen jelleg önmagában semmikép sem elegendő az álcza fajának 

 biztos megállapítására. Innen ered, hogy pl. a M. alpestris és a M. vulgaris 

 álczáinak meghatározása e táblázat szerint teljes lehetetlenség. Ebből 

 okulva, a hazai fajokra nézve új meghatározó táblázatot dolgoztam ki, 

 mely a fark alakjára s arányára, az uszóhártya minéműségére s a nagyon 

 jellemző színezetre is kiterjeszkedvén, remélem, megbízható kalauzul fog 

 beválni. Meg kell azonban jegyeznem, hogy az álczák faj szerint való meg- 

 különböztetése meglehetős gyakorlatot igényel, mert egyes fajok, főkép 

 bizonyos stádiumban, nagyon hasonlók egymáshoz s a közöttük levő kü- 

 lönbségek nagyon subtilis természetűek. így míg a Salamandra maculosa 

 s a ilf. eristata, valamint a M. alpestris és a M. vulgaris álczái minden 

 nehézség nélkül megkülönböztethetők egymástól, addig a M. Montandoni 

 álczáinak tompán kerekített és sötétebb farkú alakjai a csalódásig hason- 

 lítanak a M. alpestris álczáihoz, másrészt hegyes farkú és világosabb színű 

 alakjai a M. vulgaris álczáihoz. Az sem szenved kétséget, hogy az álczák 

 fejlődése a nem szerint már elejétől fogva különböző úton halad, s hogy 

 a hím- és nőstény-álcza orismológiai tekintetben is más-más tulajdon- 

 ságokat vesz fel, melyek a faj bélyegeinek egységes megállapítását nagyon 

 megzavarják, — ezek kimutatása azonban egyelőre a jövő feladata. 



A Bedeiaga munkájában még nem szereplő M. Montandoni álczájá- 

 nak első leírását G. A. Boulbnger tollából bírjuk.* Ehhez is sok hozzátenni- 

 valóm volt, különösen a mi a színruha fejlődését illeti. 



Talán nem szükséges kiemelnem, hogy az összes fajok orismológiai 

 jellegeit, valamint színruhájuk fejlődését is saját, beható vizsgálataim alap- 

 ján írtam le s a mellékelt rajzokat is, melyek kétséges esetekben — úgy 

 hiszem — jó szolgálatot fognak tenni, híven a természet után készítettem. 



Megjegyzem végül, hogy eleven álczákon kívül nagyon sok conservait 

 példányt is megfigyeléseim körébe vontam, conserváló szerűi pedig ez 

 utóbbi tavasz óta kizárólag a formol (formalin, formaldehyd) lo/o-os vizes 

 oldatát használtam, melyet erre a czélra minden más conserváló szernél 



* On the Larva of Molge Montandoni. (Annals and Magazine of Natural History, 1892.) 



