158 



irányába esik. A felső ajak bőrkarélya gyenge fejlettségű. A kopoltyúk 

 inkább karcsú nyelűek, rövidek. 



A törzs egyfolytában megy át a fejbe; rövidebb, mint az alpesi gőte 

 álczájáé ; keresztmetszete meglehetősen ovális; szélességénél magasabb; 

 oldalán 10 — 11 izomárok vehető ki. A hát enyhe ivben domborodó. 



A végtagok aránylag hosszúk s vékonyak ; a mellsők az orrlyukakig, 

 a hátulsók a törzs első harmadáig érnek ; a mellsők hosszabbak. A kéz és 

 láb meglehetősen rövid és széles. Az ujjak vékonyak, hosszúk és lapítottak, 

 hegyes csúcsban végződök. A kéz ujjai között az első a legrövidebb, a máso- 

 diknak felehosszát nem éri el; a második hosszabb; a harmadik a leghosz- 

 szabb ; a negyedik rövidebb, mint a második, de hosszabb, mint az első, 

 A láb ujjai közül az első a legrövidebb; a második hosszabb; a harmadik 

 a leghosszabb; a negyedik rövidebb, mint a harmadik, de hosszabb, mint 

 a második ; az ötödik a másodiknál rövidebb, de az elsőnél hosszabb. 



A fark többnyire ép oly hosszú, mint a fej s a törzs együttes hossza, 

 de gyakran annál valamivel hosszabb * ; magassága háromszor vagy több- 

 ször foglaltatik hosszasságában, két oldalról nagyon összenyomott, csúcsos 

 hegyű. Az uszóhái*tya a mellső végtagok beizülése magasságában ered, 

 enyhe ívben emelkedik hátrafelé s ép oly enyhén ereszkedik a fark hegye 

 felé, hol az alsó karélylyal fiatalabb álczákon hegyes, de rövid, idősebbeken 

 tompa csúcsban találkozik, néha azonban a fark hegye tompán kerekített. 

 Általában alacsony, háromszornál többször foglaltatik a fark hosszában. 



A színruha fejlődése. Fiatalabb álczák alapszíne felül s oldalt hala- 

 vány-sárgás-, vagy zöldes-barna; a fej, törzs és a húsos fark oldala sötét- 

 barna, vagy feketés csillagképű pigmenttel oly sűrűn pontozott, hogy oly- 



* Boulangée szerint a test egész hossizának felénél rövidebb. 



