162 



Ián fehéres foltokat kapnak, ezek mindinkább összeolvadnak s a hát és 

 fark tetején befödő szennj^es fehér mezővé alakulnak, melyenk külső csip- 

 kés széleit sötétebb barna szegély kiséri, de sötét pettyeknek nyomuk sincs. 

 A színruha ilyetén alakulata a M. Montandoni álczájának hasonló szine- 

 ződése emlékeztet, a mi különben korántsem meglepő, mert ismeretes, 

 hogy a M. Montandoni felnőtt alakja s 2^. pettyes gőte nősténye között szí- 

 nezett és mustrázat tekintetében sok hasonlatosság van. 



Ivarérett álczák. Ivarérett álczákról Jullien és Scheeibee emlékez- 

 nek meg 8 legújabban Dr. Westhopf Münster környékén július első 

 napjaiban fogott 80 mm. hosszú ivarérett nőstény álczát írt le, mely pete- 

 vezetőiben teljesen megért, fehérjeburokkal ellátott petéket hordott s külső 

 jellegeiben és színezetében részben a rendes fejlődésű álcza, részben a 

 kifejlett állat tulajdonságait viselte. 



Véleményem szerint az ilyen ivarérett álczák a megelőző évben késő 

 tavaszszal lerakott petékből keletkeznek, melyek ugyanabban az évben 

 nem érhetvén el teljes fejlettségüket, a vízben kénytelenek maradni, álcza 

 -állapotban kitelelnek s következő tavaszszal kedvező táplálkozási viszo- 

 nyok közé jutván, hirtelen megnövekszenek és ivarszerveik is teljesen 

 kiképződnek. 



Leírásaim alapjául a Brassó és Temesvár környékén különböző idő- 

 ben gyűjtött 30 drb. álcza szolgált. 



5. Molge eristata Laub. 



Dr. Leydig, op. cit., p. 92. Dr. Scheeibek, op. cit., p. 53. Dr. J. v. Bedriaga 

 op. cit., p. 397. 



Alaki tulaj do7iság ok. A tarajos gőte álczája az összes európai Sala- 

 mandrinák-éi között a legnagyobb; a kezeim közt levő legnagyobb példány 

 ugyan csak 70 mm, hosszú, Bedeiaga azonban 82 mm. hosszú álczákat írt 

 le. Már a nagyon fiatal, mintegy 27 mm. hosszú álcza is vaskos termetű s 

 mentől inkább növekszik, annál zömökebbé válik. Feje igen nagy s na- 

 gyon széles; szélessége a végtagok beízülése távolságának csaknem V4-ed 

 részét teszi*; szélességénél hosszabb; hátulról előfeló meredeken lejtősö- 

 dik, oldal felé meredeken csap le, az orr csúcsa felé alig keskenyedik. Az 

 arczorr rövid s nagyon tompa, széles ívben lekanyarított, a csuka orrához 

 hasonló. Szemei nagyok, oldalt, de meglehetősen magasan állók ; a szem 

 függélyes átmérője fiatal álczákon nagyobb, idősebbeken kisebb, mint a 



* Dr. Bedriaga következő állítása: «Kopfbreite die halbe Länge der Entfer- 

 nung der Insertionen von Vorder- und Hintergliedmassen nicht erreichend» annyira 

 érthetetlen előttem, hogy ezt a több faj leírásában ismétlődő hibát egyenesen hely- 

 telen fogalmazásnak vagyok hajlandó betudni. 



