192 



Dr. Dahl szerint a Walckenaëra obscura Blackw. fajt a többi Cne- 

 phalocotes-íajokiól elválasztottuk és a Nematognms sanguinolentus (Walck.) 

 Sim. fajjal egy genusba osztottuk be. (A. Dr. DAHL-tól e nemre alkalmazott 

 új név: Eusíichothrix mellözhetönek látszik, mert csak a «Nematogmus» 

 nemnek kibővítéséről van szó, mely nemre nézve a sanguinolentus typus 

 gyanánt tekintbetö. 



Simon két Plaesiocraerus faját, a Beckü (0. P. Cambr.) és insectus 

 (L. Kocb) fajokat az Erigone pallens 0. P. Cambr.-val a Tapmocyba (Sim.) 

 mév alá egyesitettük. 



A Walckenaerinák csoportjában úgy a SiMON-tól, mint Dr. DAHL-tól 

 javasolt valamennyi nem (íFiííma, Walckenaëria, Prosopotheca, Tigelli- 

 nus, Cornicularia Sim., Lophomma, Trachynotus, Phalops Dahl) össze- 

 Tonatott, mert ezek részint igen kevéssé hasonneműek, részint nem köny- 

 nyen különböztethetők meg egymástól. 



A Ceraünella nem, mely SiMON-nál (a Cineta Sim.-val) az Erigonini 

 Sectio egyik külön csoportját (Cinetini) képezi, a Walckenaerinák elébe 

 került, a mivel azt akarjuk jelezni, hogy épen nem illeti meg őt az az elszi- 

 getelt hely, melyre a nevezett szerző érdemesítette, mert a Cinetinák fő 

 ismertető jeleinek egyike, a tövön benyomott rágókarmok a különben köny- 

 nyen felismerhető Ceratinella nemnek nem minden fajánál fordul elő. 



* 



Új fajok és faj változatokként a következő 23-at irtuk le: 

 Nesticus affinis Kulcz. a selmeczhányai tárnákhói; a N. cellulanus 

 (Clerck) fajhoz közel rokon, kisebb, halványszínű, fekete rajzolat nélkül. 

 Sajnos, hogy eddig a hím nem került meg s épen ezért nem lehetetlen, 

 hogy később csak a N. cellulanus faj változatának fog bizonyulni. 



Nesticus fodinarum Kulcz. Fejtora és lábai egyszinűek, potroha 

 feketés, igen változékony rajzolattal. Eendesen kissé nagyobb, mint a 

 N. cellulanus. A legfontosabb különbség az ivarszervekben van. A nagy 

 nyúlvány, a mivé a hímnél a tapintólemez külső hátsószöge kinyúlik, előre 

 hajló részén hirtelen elkeskenyedik és hosszú finom hegyben végződik ; a 

 ^üjtő (bulbus genitalis) is lényegesen más alakú, mint a N. cellulanus- 

 nál. A nősténynél a zár (epigyne) halványszínű középdarabját éles, kétfelől 

 befelé görbült barázdák határolják, maga a lemez sokkal szélesebb, mint a 

 mily hosszú, (a N. cellulanus és affinis-nél pedig hátrafelé erősen elszéle- 

 sedő és az oldalakon láthatólag határolt), maguk a barázdák elől mély, 

 haránt fekvő gödröcskében elszélesednek. — Példányaink Rézbányáiból a 

 iárnákból kerültek meg. ügy látszik, hogy e faj a Eézbányához közel fekvő 

 barlangokban elég gyakori, mert Bíró Lajos 1894 őszén a biharmegyei-bar- 

 langok átkutatása közben, a fonáczai, szegyesteli és József főherczeg bar- 

 langban, valamint az általa újonnan felfedezett Semsey-barlangban, néme- 

 lyikben számos példányban is megtalálta. 



