237 



nél (inclus. Artocarpeae et Moreae) Apocynaceae es Asclepiadeae-né\ már 

 konstatált.* 



Egyes rhombikus kristályokat — kivévén a Plec. Bureaui epider- 

 misét, a hol csak a buzogányfej-kristályokat pótolják — seholsem találtam. 

 A buzogányfej-kristálycsoportok fellépése, úgy látszik, a levél nyalábjainak 

 szilárdságával és mechanikai szerepével áll egyenes arányban. Mert látnivaló, 

 hogy kristályban leggazdagabb a Cudrania, a melynél a szövet minden ré- 

 tege — kivévén a felső epidermist, — az alsó epidermis plane (2 — S-as 

 csoportokkal) dúsan el van látva kristályokkal (inclus. Cudr. fndicosa ; 

 exclus. Cudr. obovata) ; gyérebben a Plecosperm. spinosum-ná\. — A tekin- 

 tetben legszegényebb a Cardiogyne volna, a melynek a szivacsrétegében, 

 hogy van-e kristály, kérdés ; palissadjában és nyaláb körüli tájékán pedig 

 éppen nem fordul elö. Mind e hiányokat némikép a felső epidermis gyér 

 kristálycsoportjai pótolják. Oly karakter, a mely a Cardiogyne-t a többitől 

 élesen megkülönbözteti. 



A szárképletekre vonatkozólag : a három genus feltűnő konformitásá- 

 tól csnk az egyetlen Cudr. javanensis tér el edényeinek spiráljai által; ez 

 azonban individuális bélyeg, mert a Cudrania többi fajainál az edények 

 kettős spirálja elmarad. E tekintetben Soleeeder tapasztalata is úgy szól, 

 hogy: «az edény falainak spiralis megvastagodása kis rokon-körre, genusra 

 vagy éppen csak a fajra nézve bír systematikai értékkel».** 



Hogy a Cudrania javanensis primär kérgében előforduló idioblastok 

 oly phellodermalis gyűrűbe olvadnak-e össze, a mint azt a Cudrania fru- 

 ticosa (Herb. Ind. Or. Hook. fil. et Thomson. — Habit, mont. Khasia. Eeg. 

 trop.) Münchenben őrzött herbáriumi példáin tapasztaltam (a mi valószínű 

 a Cudrania obovata és pubescens-né\ is), vagy sem; azt csakis fejlődéstani 

 megfigyelések kíséretében s vastag ágakon megejtett vizsgálatok dönthetnek 

 el végérvényesen. 



A para fejlődésére nézve megjegyzem — a mennyiben azt a Cudr. 

 obovata éspubescens fiatal ágacskáin megllgyelhettem, — hogy az a primär 

 kéreg második sejtsorából képződik. A parasejtek szklerozodása később áll 

 be, a midőn a Cudr. javanensis (inclus. C. fruticosa ; probabiliter : C. obo- 

 vata et pubescens) Plec. spin., és a Card, afr., sárgabarna kősejtekből ala- 

 kult kemény peridermája (Steinzellenkork) jellemző. 



Ezekből kitetszik, hogy: 



1. A három genus törzsképviselői között, a melyek a genus leírásánál 

 alapúi szolgáltak, a morphologiai bélyegekhez hasonlóan anatomiailag is 

 csekély és problematikus értékű a különbség. Szóval olyan, a mely genusok 



* De Bary: Vergl. Anatomie der Veget. Organ. (1877.) pag. 195. 

 ** Soi,EEEDEK : Über den systematischen Werth der Holzstructur bei den Dicoty- 

 ledonen. München, 1885. pag. 11. 



