242 



éliminées, le snc que la plupart renferment (par exemple dans les lactici- 

 fères), mais comme des matériaux nécessaires à l'édification du corps et de 

 la fructification». Il invoque aussi, et avec raison, comme argument à l'appui 

 de sa thèse les anastomoses fréquentes des lacticifères avec les filaments 

 du tissu conjonctif. 



Il est généralement admis que les lacticifères des Eussules et des 

 Lactaires sont destinés au transport des matières plastiques, et, plus d'une 

 fois, on a fait un parallele entre eux et les lacticifères des phanérogames. 

 Mais, entre les lacticifères et les autres hyphes vasculaires des champi- 

 gnons, il n'ya pas de différence fondamentale ; comme les recherches de 

 d'Istvanffi et Olsen l'ont prouvé, tous ont une origine identique, tous 

 apparaissent primitivement dans le mycélium; s'il existe, d'autre part, 

 certaines différences au point de vue de la forme, et de la nature du con- 

 tenu, on constate qu' une foule d'états intermédiaires relient toutes ces 

 variétés entre elles.» 



Van Bambeke vizsgálataival tehát minden részében megerösitette 

 eredményeinket; ily módon aztán a magasabb rendű Autobasidiomy cetek- 

 nél a váladéktartók morphologiája tisztázódván, hátramaradtak az alantabb 

 fejlettségű alakok. Ennek a hiánynak a pótlásául fogtam az alább előadandó 

 vizsgálatokba, igyekezvén a lehetőségig széles alapra fektetni a vizsgálódást. 

 Miután az anatómiai téren való dolgozás csak az összehasonlítás révén 

 érhet el általánosabb értékű eredményeket, igyekeztem a rendelkezésre 

 levő anyagot ennek az elvnek megfelelöleg tanulmányozni ; de nem tartot- 

 tam elegendőnek csak a honos, vagy az európai fajok meg-vizsgálását, hanem 

 felvettem kutatásom körébe az exotikus fajokat is; mert az összehasonlító 

 anatómiának nem szabad csak egy bizonyos szűkebb terület fajaira szorít- 

 koznia, hanem ki kell terjeszkednie az összes alakokra. Pusztán csak a 

 honos vagyis mérsékelt égövi növények vizsgálata eredményezte azt, hogy 

 a növényi morphológia jóformán még mindig nagy részben a mérsékelt 

 éghajlat botanikája. Az összehasonlító módszer valóban meglepő eredmé- 

 nyeket nyújtott s egyben még a systematikai helyesebb megkülönböztetések 

 felállítására is alkalmasnak mutatkozott. 



A gymnocarp Autobasidiomy cetek hátralevő családjai közül most a 

 Hydnei, Thelephorei és Tomentellei ísLJa.it vizsgáltam. Ebből a czélból átvet- 

 tem a M. N. Múzeum növénytani osztályának herbáriumában őrzött fajokat, 

 a mennyiben azok még a mikroskopos vizsgálatra alkalmasak voltak s 

 kiegészítettem az ezeken tett megfigyeléseket a friss anyag vizsgálataival. 

 A herbariumi anyag azonban, sajnos, igen sok esetben teljességgel haszna- 

 vehetetlen volt, a szárítás tönkre tette a finomabb anatómiai szerkezetet, 

 3 így igen sok fajt kénytelen voltam mellőzni. 



A preparálás! módszert illetőleg, régibb tapasztalásomból kiindulva, 

 most is az osmiumsavat alkalmaztam, miután a váladéktartók nagy résza 



