31 



inkább mondhatni, hogy zavart «filczet» alkotnak, a melynél az egyes 

 tűnyalábokat vékony spongiolinréteg foglalja össze. Az egyes tűk (9 — 11. 

 ábra) gyengén hajlottak, vagy egyenesek, hengeresek, lassan hegyesedök, 

 felületükön egyenletesen apró tüskékkel vannak mindig boritva. Nagysá- 

 gukra nézve 203 — 244 [jl hosszúak és 8 — 12 fi vastagok. Méréseim a kö- 

 vetkezők : 



Az egész szövetben egyesével elszórva levő gemmulák (1. ábra) meg- 

 közelítőleg gömbalakúak, átmérőjük mintegy 600 ji. Az igen aprósejtü 

 burok"*' vastagsága 30 — 40 a, külső felületét kitinhártya nem borítja. 

 A nyílás (2. ábra) tölcséralakú szegélye igen csekély, más fajokéhoz képest 

 csak durványosan van kifejlődve. A gemmulaburokban sugaras elrendező- 

 désben egy réteg amfidiszkusz van, a melyeknek befelé eső korongja a 

 gemmulaburok belső felületén levő kitinhártyába van beágyazva, ahol ezek 

 oly ritkán állanak, hogy korongjaikkal egymást nem érintik (5. ábra). 



Az amfidiszkuszok korongja (5. ábra) csipkés, a csipkék bevágása leg- 

 feljebb a korong sugarának feléig terjed, a csipkék száma 15 — 22, a korong 

 átmérője 16 — 24 (i. Az amfidiszkusztengely általában egyenletesen vastag 

 és sima, de gyakran láthatni rajta a középen megvastagodott részletet és 

 itt-ott nagy tüskéket : hosszúsága 30 — 45 fi, vastagsága 2 — 3 /i. Méréseim 

 a következők : 



Mindezen jellegek bőven elégségesek arra, hogy e fajt az Ephydatia 

 fluviatilis-től (Lbkn) élesen elkülöníthessük. Az Ephidatia ßuviatilis (Lbkn) 

 skeléttüinek hosszúsága 200 és 400 fj. közt váltakozik, közönségesen simák 

 ezek, s ha akadnak is néha többé-kevésbbé tüskés skeléttükre is, ezek egé- 

 szen más jellegűek. Az Ephydatia fluviatilis (Lbkn) gemmulái (2. ábra) 

 300—350 fjL átmérőjűek, a nyílás tölcsérének szerkezete (4. ábra) lényegesen 



* «crust» Carter. «Luftkammerscliicht (Vejdovsky). 



