ból erednek, némelykor azonban, legalább látszólag, a szemölcs négy sar- 

 kából (III. Táb. 1 9. ábra). 



Nem értek egyet e tekintetben DiLL-lel, ki ^ a Carteria ohtmát úgy 

 rajzolja, hogy két csillangója a sejtfal külső, kettő pedig annak belső határ- 

 vonaláról ered. 



Jódgözzel elölt rajzók csillangói igen jól vehetők ki, s ilyenkor látszik 

 csak ezek tetemes hossza, mely minden esetben eléri a 25 [x-t ; a csillangók 

 azonban még gyakran hosszabbak is. 



Aránylag elég vastagok (Dill aránytalanul vékonynak rajzolja azokat), 

 mindvégig egyforma vastagságnak és plasmájuk különös szerkezetet nem 

 mutat. Igen jellemző az ostorok állása. Ezen tényt az irodalomban meglehe- 

 tősen elhanyagolják ; pedig mindenki, ki tüzetesebben foglalkozik alsóren- 

 dűekkel, észreveheti, hogy ostoraik állása milyen állandó és jellemző bizo- 

 nyos rajzótestekre és véglényekre. 



Mindkét előttem ismeretes Carteria ostorai normális állapotban 

 ívesen visszafelé kanyarodnak, miként ezt a III. Tábla 2., 3., 4., 5., 18., 

 19. és 20. ábráján lerajzoltam. Ugyan akárhányszor láthatni oly Carteriát 

 is, melynek csillangói egyenesen kinyújtva mellfelé állnak (péld. III. Táb. 

 1 . ábra) ; de ilyenkor vagy zavaró ok idézte ezt elő, vagy pedig a csillan- 

 gók néhány perez múltán visszanyerik jellemző hajlásúkat. 



Könnyen érthető, hogy ezen hatalmas s szépen fejlett ostorkészűlék 

 működésekor igen élénk mozgást létesít, s ez typusos Volvox-^zern : egyen- 

 letes s a test hossztengelye körüli balról-jobbra való rotatióval járó. 



A sejtek legfeltűnőbb alkatrésze azok chlorophyllje, mely nem az 

 egész sejttartalmat festi meg, hanem mindig határozott alakú elkülönülé- 

 sekhez, úgynevezett chlorophorhoz van kötve. 



A szépen sárgás-zöld színű sejtek első pillanatra ugyan chlorophort 

 megkülönböztetni nem engednek. Eendesen a sejt két hosszirányú sze- 

 gélyén sötétebb zöldszínű, míg mellső végén teljesen színtelen térség látszik. 



Ki tüzetesebben nem foglalkozik a részletekkel, ennek alapján azt 

 véli, hogy a chlorophyll stromája hajlott s fennt kimetszett lemez. Dell, a 

 Carteria genus legújabb kutatója, is ilyennek mondja ezt.^ 



Már mintegy öt esztendeje foglalkozom a Volvo cineákkal és a rajzó- 

 sejtek ezreinek megvizsgálása mindig csak ugyanazon eredménj^e vezetett 

 a chlorophor dolgában. Mindkét Carteria-ííij e tekintetben is illett többi 

 rokonai közé, a chromatophor itt is olyan, mint a többi általam megvizs- 

 gált Volvocineánál.^ 



1 DiLL. Op. cit. T. V. 39. 40. ábra. 



2 Dill. Op. cit. 353. 1. 



^ Vizsgálataimat a Volvocineák következő nemeire terjesztettem ki: Chlamy- 

 domonas, Carteria, Chlorogonium, Sphaerella, Phacotus, Coccomonas, Pteromonas, 

 Kleiniella, Astrogonium, Gonium, Pandorina és Eudorina. 



