127 



E leírás így szól: «Csak egy hím példány. Alig olyan nagy, mint a 

 Caradrina Alsines ; alkatára nézve a többi Amp /iipyra- fajjal megegyező, de 

 szárnyai szokatlanul rövidek és szélesek, az alsók kifelé igen szélesedettek. 



Teste barnás-szürke. Tapogatói a homlokon túlérnek, odafekvök, pik- 

 kelyesek, sarlóalakúak ; végíze egyenesen felálló, hegyes. Szemei nagyok és 

 csupaszok ; nyelve perge (spiral), igen sűrű és rövid, a kézi-nagyitóval alig 

 látható pilla-szőrökkel. Tora sima, lapos pikkelyek közé kevert szőrözettél. 

 Potroha lapos, mellén és lábain odafekvő szőrözet van, ez utóbbi rövid 

 és erős. 



Felső szárnyait sima, fényes pikkelyek födik, miként a többi Amphi- 

 pyra-îajjnàl. Alapszíne sárgás, néhol fahéj színbe átmenő barna, mely a szél- 

 mezőn (Saumfeld) legvilágosabb. Í^élhosszaságú harántvonala és a két közép- 

 vonal barnásak, sötét mellső-szél foltokból eredők. Az első csak a mellső- 

 szélen jól látható ; a másik kettő közöl a belső kettős, három kifelé irányuló 

 összefüggő ívből képezett, kissé ferdén kifelé forduló ; a külső szabálytalanul 

 csipkés, középen legjobban kiugró, az előszélen, valamivel kevésbbé előre- 

 álló hegyes szögletet képezve. 



A közép-árnyék kékes-barna, olymódon kinyomuló, hogy a barna alap- 

 színt csaknem egészen elnyomja. Mind a két foltocska kicsiny, a kerek, mint 

 világosabb, az alapszíntől kissé eltérő feketésen övezett pont tűnik föl, a 

 vesefolt feketés, határozatlan. Szél-mező a szél hosszában sötétebben árnyé- 

 kolt ; a világos hullámvonal egészen elmosódott, belső szélén gyönge feketés 

 nyílalakú vonallal. Szélvonal finoman feketés, sárgásán felvillanó holdfol- 

 tocskával ; szárnyszél és rojtok hullámos szélűek, az utóbbiak szélesek, nem 

 egészen jól látható világos- és sötétbarna tarkázattal. 



Alsó szárnya hamvas-szürke, az előszél felé s a hasonlóan hullámos- 

 szélű rojtozat kissé világosabb, csak igen kevéssé fényes. 



Alul sárgás-szürke, a felső szárny felülről áttetsző középfolttal s külső 

 középvonallal ; a hátsó gyönge középponttal s finom, sötét, a belső szél felé 

 elmosódó íves vonallal». 



9* 



